veštačke inteligencije
stručnjacima
AKADEMSKA KNjIGA
NOVI SAD
Nadam se da će knjiga moći da nam ukaže na moguće pravce razvoja tehnologija, kao i da podseti da je – prekasno za pesimizam.
Ceo internet je napravljen da sve bude naše, jednako.
Ja sam shvatio da tehnika nije važna i da su društveni odnosi važniji… Treba da radimo na tome da ljudi budu bolji, da društveni odnosi budu bolji, da se cene duhovne vrednosti.
Kada se to bude cenilo i tehnologije će biti u službi čoveka.
Univerzitetu u Beogradu
Profesor
SANU
Računarske mreže ‒ 33 godine posle
Fakulteta organizacionih nauka
Božidar Radenković
Srbiji
Jugoslavija
profesorima
Kako ste se odlučili da posle 33 godine napravite svojevrsni rimejk ovog predavanja?
Koji su bili razlozi?
Kada prođe 33 godine rada u visokom školstvu, onda je tu već nekako blizu kraj karijere.
Onda se vrši pregled šta je sve urađeno.
Tamara Vučenović
autorka
urednica
Digitalne ikone
U tom pregledu ja sam konstatovao da je stvarno prošlo 33 godine od tog predavanja.
Pogledao sam slajdove i došao do zapanjujućeg zaključka: ako bih danas održao predavanje po tim istim slajdovima, ono bi bilo jednako moderno kao i sva današnja predavanja.
kolegama
studentima
Ali hteo sam i da to predavanje bude povod da se vratimo unazad u vreme koje je bilo, da vidimo koje su bile reference, ko je šta i kada radio, kako je izgledao internet, računarske mreže, kako je izgledala naša država.
Eto, napravio sam predavanje i jako sam zadovoljan.
Sala je bila prepuna.
Komentari veoma pozitivni na ono što su prisutni čuli.
Ono što je bilo značajno i zanimljivo ‒ tu je bio veliki broj vrsnih poznavalaca tehnologija i mnogi od njih su rekli da su čuli podatke i mnoge informacije koje im nisu bile poznate.
Vojna akademija
Zapadu
Vojnoj akademiji
Zagrebu
Privreda je dosta radila u oblasti računarskih mreža u to vreme, jednostavno je tražila kadrove iz oblasti računarskih mreža.
To je koštalo dosta.
stručnjaci
Potreba je postojala.
Ćirić
FON-u
Programiranje i računarske mreže
profesor
naučniku
Ja sam to ozbiljno shvatio.
kolega
Napravio sam ga tako kako sam ga napravio.
I dan-danas se ne bih postideo.
Kako je to moguće?
To je moguće zato što se suštinski, kada su mreže u pitanju i ta uvodna predavanja, nije mnogo toga promenilo?
Što se tiče računarskih mreža, nije se promenilo ništa konceptualno.
Promenili su se tehnologija i rezultati.
Potrebe su ostale iste.
U vreme kada su nastajale računarske mreže, 70-ih i 80-ih godina, prvenstvena potreba za njima je bila u preduzećima.
Ona su tražila nove načine za sinergiju, a komunikacija je jedan od osnova da bi se ostvarila veća sinergija, produktivnost.
Naravno, dosta toga se uradilo.
U to vreme su pošte shvatile, i to na međunarodnom nivou, da je to nova šansa i proširenje telefonskog saobraćaja.
Svetskog poštanskog sistema
X25
Naša država nije zaostajala za svetom.
Španije
Italije
Grčke
evropskog
YUPAC
Ta sinergija programiranja i računarskih mreža bila je nova oblast informatike koja se nazirala.
profesori
Univerziteta u Beogradu
U to vreme je to bilo dosta hrabro.
studenata
Danas je to veoma popularno.
Naša realnost se konstituiše elektronskim putem 17
Bilo je mnogo zainteresovanih.
Svi su hteli kombinaciju programiranja i računarskih mreža.
To je za sve njih bila šansa.
Meni je bila šansa da radim nešto novo, da stvorim nešto novo.
Internet ni izbliza nije bio popularan kao danas.
Sticajem okolnosti, bio je bolje prilagođen društvenim zahtevima, to je tehnologija koja je jeftina i dostupna svima.
Mi smo 1995/96. godine kada je internet ušao u širu upotrebu, počeli polako o njemu da govorimo, ali njegova istorija je zapravo mnogo duža.
Da.
američkog
Živimo u vreme permanentnog konflikta digitalnog fašizma i digitalnih proletera 23
Tada je to za akademsku sredinu bilo napredno.
Za profesionalno povezivanje to i nije bilo napredno.
Evropa
Cele 1980. godine trajao je rat protokola.
OSI protokol
Počeli su da se pojavljuju servisi koji su nešto slično današnjim društvenim mrežama.
Jednostavno širi krug ljudi je prihvatio internet iako je bio tehnički inferioran.
Mi i dan-danas plaćamo ceh tog prihvatanja.
programera
Kada sam pripremao predavanje 1985. godine, bio je jedan domen, 1986. godine šest domena, 1987. već je bilo 20.000 domena.
Iz toga se moglo naslutiti da će internet biti preovlađujući protokol u budućnosti.
Ja sam se tada orijentisao na internet.
Na koji način ste održali prvo predavanje?
studenti
Ni tadašnje predavanje se nije mnogo razlikovalo od današnjeg predavanja.
Možda se malo tehnologija promenila.
U to vreme, koristili smo grafoskope i folije.
Imali smo flomastere u boji.
Koristili smo lenjire, šestare.
Kopirao sam folije koje sam tada pravio, pa sam ih puštao sa računara jer nismo mogli da nađemo grafoskop.
Živimo u svetu koji je skraćen, sužen, sakupljen u jednoj tački, u mnogo tačaka, a to je učinjeno kompjuterima i mrežama, satelitima, interplanetarnim i interkontinentalnim prenosima.
Kažu da je to praktično isto.
Teško je uporedivo.
U suštini, vrlo je slično.
Ambijent je malo drugačiji.
To se može videti iz njihove želje da koriste neke nove tehnologije, da koriste računarske mreže.
Zapravo, to je jedna nova
Razlikuju se samo tehnološki i društveni ambijent.
Društveni ambijent nije bio tako liberalno orijentisan kao danas.
Što se tiče mladih ljudi, tu nema razlike.
Oni se jednostavno suočavaju sa onim što im je na raspolaganju.
Naš je zadatak, i onda i sada, da im pomognemo najbolje što možemo.
Evropi
Šta je problem kada je reč o profesorskom kadru?
Naš je zadatak i dužnost da im pružimo pravo znanje, vrednosti i doktorske studije.
RTS
teoretičarem
profesorom
Fakultetu muzičke umetnosti u Beogradu
Univerziteta umetnosti
Odeljenju za teoriju umetnosti i medija
Miškom Šuvakovićem
istraživačem
Čini mi se da naše univerzitetsko okruženje još nije spremno na izazove koje savremeno društvo donosi.
Ako bismo taj segment doktorskih studija malo popravili, tu bi moglo biti napretka.
Mi smo u mnogo čemu prednjačili.
Beogradu
Kako vidite mogućnosti da se ponovo nađemo u dobrom društvu?
Mi već jesmo u dobrom društvu.
Univerzitet u Beogradu
Šangajske liste
Šangajskoj listi
U tom smislu, u dobrom smo društvu – među 30% najboljih u svetu.
Čak ni sankcije nisu u potpunosti zaustavile taj naš napredak.
Nisu.
profesora
On nije nestao tokom sankcija.
Kakva god da je bila država, čak i tokom sankcija se naučno istraživački rad podržavao.
Projekat akademske računarske mreže je u celini realizovan u toku sankcija.
projektanata
Godine 1992. napravljen je projekat računarske mreže.
Jugoslaviji
srpski
Radio Beograda 2
Sticajem povoljnih okolnosti, prihvaćen je moj predlog za koncepciju računarske mreže bazirane na internetu.
Mi smo imali sredstava.
Onda se ogroman novac ulagao u optičke kablove.
kolege
Americi
Naš internet je sve vreme sankcija funkcionisao.
Otežano, uz velike napore i entuzijazam, ali je funkcionisao.
To iskustvo je osnova.
studente
Sigurno je bilo anegdota koje su obeležile taj period.
Između ostalog, i zbog toga što nam je neophodno da u ovoj prvoj emisiji definišemo osnovne pojmove i damo neke teorijske naznake tema i fenomena o kojima ćemo govoriti.
Možete li da podelite neku sa nama?
Bilo je mnogo lepih i zanimljivih događaja.
Bilo je i mnogo uspomena.
Sistem naučnih i tehnoloških informacija Jugoslavije
To je praktično razvijanje akademske mreže.
Akademska mreža je bila i bibliotečka mreža i sve što je bilo vezano za naučnoistraživački rad.
Univerzitetska biblioteka
Jugoslavije
Slovencima
Oni su gušili razvoj našeg interneta koliko god su mogli i na sve moguće načine.
Prva i najvažnija ‒ digitalne ikone.
Džon Postel
Slovenci
To je trajalo dosta dugo.
Neočekivano je rešeno u našu korist.
To nam je dosta pomoglo za dalji razvoj.
Kompletna infrastruktura je bila pripremljena za internet vezu posle sankcija.
Država je dosta pomagala.
Rađeno je planski i ozbiljno, postignuti su ozbiljni rezultati.
predavača
Kako bismo odredili ovu sintagmu?
Šta danas vidite kao izazov?
Danas su izazovi drugačiji.
Ranije je izazov bio nešto pionirski uvesti.
Ja sam uveo taj predmet Računarske mreže i video sam da nije budućnost u samoj tehnologiji računarskih mreža, iz razloga što je u tom ratu protokola pobedio protokol koji je tehnički inferiorniji.
Iza njega su stajale neke modernije društvene vrednosti.
Stajale su društvene snage koje su htele slobodu i demokratiju u tom mrežnom povezivanju.
Ja sam shvatio da tehnika nije važna i da su društveni odnosi važniji.
Imao sam dva izazova.
Prvi je bio 1986, drugi 2001.
Sada su izazovi drugačiji.
doktorandi
Nama je izazov napraviti sa svim ovim iskustvom dobru doktorsku školu.
Objavljujemo radove u najboljim svetskim časopisima.
Rekli ste da su ideje i društveni odnosi najvažniji.
Kako Vi vidite budućnost interneta?
Onako kako se ljudsko društvo bude razvijalo, tako će se i internet razvijati.
Pa, možemo kratko i dugačko.
Internet je sredstvo komunikacije.
Kao što je nekad bila pisana reč.
Ona je imala ogromno ograničenje za prenos znanja jer je bila linearna, nije se mogla brzo pretraživati i teško se prenosila.
Nastale su nove tehnologije koje omogućavaju da reč, zvuk, sliku prenesemo sa jednog mesta na drugo.
Internet će se razvijati u dva pravca.
Jedan je tehnički, drugi je društveni.
Tehnički pravac u tom smislu da kada komuniciramo sa drugima, možemo sva svoja čula da upotrebimo.
Obično komuniciramo glasom, slikom.
Isto tako nam je važno čulo dodira, mirisa, prenos slike i ambijenta koje hoćemo da prenesemo.
Tehnologije virtuelne realnosti će se razvijati.
Kratko je da su digitalne ikone sint-elektronski simulakrumi fantazma.
Mrežne tehnologije imaju veliki izazov.
Matriksu
Drugi deo se odnosi na to da se budućnost mreža ne može odvojiti od civilizacije.
Ako današnja liberalno orijentisana civilizacija ne učini pomak ka nekim levim idejama, nekom više ljudski orijentisanom društvu, posle nekog vremena sve ono, kao na primer levo orijentisane ideje hipi pokreta, što i dan-danas održava internet na nivou da je nadnacionalan ‒ jednostavno će nestati.
Ali ako se društvo pokrene i pojavi se neki novi pokret kao hipi pokret, možemo da se nadamo da ćemo doživeti bolji scenario.
Postoje etičke dileme kada je tehnologija u pitanju.
Tehnologije su etički neutralne.
Mogu se jednako upotrebiti kako za dobro, tako i za zlo.
Ljudi koji koriste tehnologije odlučuju kako će ih koristiti.
Treba da radimo na tome da ljudi budu bolji, da društveni odnosi budu bolji, da se cene duhovne vrednosti.
U toj rečenici zapravo digitalno znači ono što je obrađeno putem kompjutera.
Kada se to bude cenilo, i tehnologije će biti u službi čoveka.
Kaže mi:
SAD
Kanade
Dubrovnik
profesore
Nećemo dobiti te pare.
Ti ćeš valjda da se snađeš nekako?"
Dejan B. Popović
veštačkoj inteligenciji
naučnik
profesoru
akademiku
Rajku Tomoviću
Elektronski, to znači da se ta obrađena slika ili zvuk pojavljuju elektronskim putem preko analognih elektronskih izlaza.
Mehanika
saradnika
Rajko Tomović
akademika
Dejana B. Popovića
asistent
Elektrotehničkog fakulteta
Tomovića
On je imao brojna dostignuća i brojne naučne radove na polju razvoja robotike, kao i hibridnih i digitalnih računara.
Imao je veliki ugled i značaj u međunarodnim krugovima.
CER-10.
laboratoriju na Kembridžu
Masačusetsu
Beograd
autor
Popovića
Krenuo sam na čas.
A fantazam jeste, zapravo, onaj svet predstava.
Pitao me je da li može sa mnom.
Upitao ga je da li je čitao njegove radove i da li zna da je to o čemu on priča on već uradio.
Sasvim mirno.
Odgovor je bio da nije znao.
doktorandima
postdoktorandima
Tomovićem
Tomović
To je jedna jako dobra slika kako je on mogao da impresionira nekog u dve-tri rečenice.
Otkrivanjem dela svojih saznanja, on je pokazao da je ušao negde između filozofije, nauke, tehnike.
Predstava koje pripadaju našem mikrokosmosu, a možda i makrokosmosu, a mi ih putem kompjutera simuliramo, generišimo.
On nije bio sveznalica, ali je bio načitan i govorio jezike.
Vratiću se na njegov početak.
Sombora
Imao je brata za koga kažu da je bio bolji od njega, ali je nestao.
Nisam imao prilike da ga upoznam.
Ušao je u revolucionarna kretanja koja su tada bila moderna i odmah je nastradao.
Gestapo
Trepči
To su bila strašna mučenja o kojima nikada nije hteo da kaže ni reč.
Mogli ste da vidite na njegovom izrazu lica kakva vrsta straha se tada razvila, kako su mu uništili život.
Takođe, moguće je dati još jednu definiciju sintagme digitalne ikone.
Jedan je od prvih koji je završio doktorat.
Na početku je imao fantastičnu energiju.
Nije bio čovek koji se pravi važan.
dekan
rektor
Umeo je da okuplja talente oko sebe i da ih prepoznaje.
Pritom, sa tim talentima imao je jednostavan način.
Bilo je ljudi koji su izašli pomalo ljuti iz tog odnosa.
đake
učitelja
Ja to mogu sa ponosom da kažem jer mislim da bez njega, kao i niz mojih poznanika i prijatelja, ne bih bio to što jesam.
Digitalna ikona je svet bez sveta.
Ne bismo dobili priliku da to radimo.
Bio sam jako mlad.
Dubrovniku
Prvi put sam to organizovao 1978.
Imao sam 28 godina.
Japana
Švedske
Amerike
Rusije
Nemačke
Francuske
Pritom, njega nije zanimalo kako ću ja da se snađem.
Ispričaću Vam jednu anegdotu.
Kaže mi, negde devedesete:
Zapravo, digitalnim svetom, kompjuterima, virtuelnom realnošću, multimedijama konstruiše se jedan svet.
„Jao, zaboravio sam da ti kažem.
hotel Ekselzior
Žuljana
Pelješac
seljaka
„Eto, vidiš da ti uopšte nisu trebale pare!"
Svet koji postaje naša nova priroda, a možda druge prirode nikad nije ni bilo do one koju su ljudi stvorili.
Rajka Tomovića
Njegov način razmišljanja bio je da pokuša da ono što je priroda kroz nekoliko miliona godina uradila stvarajući čoveka i život, da neke od tih elemenata prevede u tehniku.
Tehnika je bazirana na vrlo strogim pravilima koja smo mi definisali pošto ne umemo bolje.
U našem načinu razmišljanja osnovni način kretanja je točak.
U osnovi je svuda točak.
U prirodi ne postoji točak.
Njega je fascinirala ideja kako mi to možemo da funkcionišemo.
Ušao je u teorije koje se odnose na modeliranje.
Trojstvo između informacije, energije i materije je suština postojanja.
To je bilo prilično davno.
I ta priroda postoji bez reference u nekakvom spoljašnjem svetu.
Rajko
Rekao je da mi informaciju, tada, u to vreme, možemo da primenimo na jedan jedini način, a to je brzo korišćenje binarnog sistema jedinica i nula.
I ulazimo u binarni svet.
Istoka
Zapada
Nije to bilo bez političkog dela.
Takve stvari se ne rade bez politike.
CER-10
Francuska
Nemačka
Srbija
Zašto su tu jedinice i nule?
Pa, tako rade naše ćelije.
Ona je stvorena ljudskom kulturom, ljudskim radom i borbom u ljudskom svetu.
Ćelija je ili uključena ili isključena.
Nije poluuključena.
On ulazi u taj domen.
Posebno ga zanima kako mogu da se razumeju naši pokreti.
I sam voli da se bavi sportom.
Interesuje ga zašto mašemo rukom kao što mašemo, kako mi naučimo da stojimo i sl.
Naučimo na greškama.
Suština je da je on uspeo da razume šta se može i kako se može.
Tako je došao i njegov fantastičan uspeh i razvoj ideje koja se zvala metod konačnih stanja.
On je to preveo.
Univerziteta umetnosti u Beogradu
Grupa za digitalno stvaralaštvo
Kada stojite na zemlji, imate kontakt – 1.
Kada je noga u vazduhu – 0.
Ako stojim na obe noge, dve jedinice.
Kada hodam, imamo 1, 0, 0, 1.
To su i drugi primetili.
Prva hodajuća mašina napravljena je 60-ih godina.
Kasnije se sve proširilo.
Iz toga je proistekao drugi projekat koji je otišao u pravcu toga da vi možete da napravite i veštačku nogu.
Tako su počela neka istraživanja.
Istovremeno, radio je na projektu po kome je najpoznatiji.
Zahvalnost.
Jedan od razloga je bio da se popune neke praznine, da tako kažem.
Beogradska šaka
Davnih 50-ih godina koristio se lek protiv mučnine trudnica.
Taj lek je proizveo da se rode deca bez ekstremiteta.
Veliki novac je investiran da se naprave veštački ekstremiteti.
Instituta „Mihajlo Pupin
Njegov način razmišljanja preovladao je u tome kako se to radi.
beogradsku ruku
Korišćena je kao reper za dalju proizvodnju.
To se dalje nastavlja.
teoretičari
Iz šake se pravi noga, potom razne druge stvari.
On nastavlja sa tim idejama.
Otkriva nove fenomene u motornoj kontroli.
Institutu „Mihailo Pupin"
Elektrotehničkom fakultetu
Institutu
Laboratoriju za robotiku
Kada se danas govori o robotima i robotici, stiče se utisak da su to teme koje su nove, o kojima se govori poslednjih godina...
On dobija mesto da vodi te stvari jer ima neverovatan osećaj i meru kako od toga može nešto da se napravi.
elektroinženjera
Društvo za elektroniku, telekomunikacije, računarstvo i digitalnu tehniku
To društvo postoji i danas.
I za radikalno novu kulturu, naravno.
Društvo okuplja dve strane: istraživačke grupe i industriju.
naučnici
Sastanci se održavaju na celoj teritoriji države, sele se.
Svi mogu da učestvuju.
Imate 300 do 500 ljudi koji dolaze na sastanak jednom godišnje da razmene svoja iskustva.
Sve to se događa u okrilju organizacije.
Svi su zadovoljni.
Njegovo mesto se menja.
Tu je neko umeo da misli.
To su neverovatno pozitivni događaji.
Dakle, nama je to neophodno?
To su ljudi koji su rođeni između 1919. i 1925. godine.
Titu
Tim rečima.
Pravi istu stvar u svakoj republici.
stručnjak
inženjer
Njegova tehnička veština nije bila u tome kako će da se napiše jednačina, bila je u tome da prepozna koja jednačina treba da se napiše.
On je znao da odredi šta je to što treba da se uradi, gde da se nađu te komponente, kome to treba, u čemu je prednost toga.
veštačku inteligenciju
Na koji način se tada razmišljalo?
Isto kao i sada.
Ništa se tu nije promenilo.
Postoji knjiga koja se zove Šta računari ne mogu.
Računari koje mi danas koristimo imaju u sebi procesor.
On koristi ćelije koje imaju dva stanja: uključeno i isključeno.
Sve što računar može jeste da promeni stanje, da uporedi dve ćelije, može da sabere.
Kada imate računar koji treba da pomnoži 15 puta 17, on to množi tako što uzme 15 plus 15, i tako 17 puta.
Ali računar ne ume da deli.
filozofi
Mi umemo da delimo.
On pogađa kada je najmanja greška.
Da li su postojale određene etičke dileme na koji način će se ta tehnologija koristiti?
Mislim da ovo gde mi živimo ima tu dimenziju.
On nije koristio računar, pisao je.
To što je pisao bilo je jezgrovito i brzo.
Veštačku nogu koju smo pravili, napravili smo pomoću mašinskog učenja.
To znači ‒ veštačkom inteligencijom.
Svet velike prirode, svet bogova.
Inženjer
Računar je memorisao kako on pomera nogu.
Ljudsko znanje je mašina pamtila.
Posle toga, kada je ljudsko znanje ukinuto, odnosno zamenjeno nekim ulazima koji dolaze sa senzorima, noga je radila to što treba.
Odnose se na nepredviđene okolnosti.
U tom slučaju, noga zauzima položaj koji će imati najmanju štetu za korisnika.
Veoma pažljivo je birao šta se može, šta se ne može.
On je razmišljao o stvarima.
Interesovao ga je prirodni zvuk.
Ali, nažalost, ni sveta prirode, ni sveta bogova više nema.
Glavni okvir njegovog razmišljanja bio je pitanje gde sve tehnika može da pomogne računarima da se razviju i kako računari mogu da pomognu povećanju kvaliteta života čoveka.
Da li postoji još nešto što biste rekli?
Kada se govori da je on otac robotike, ponegde, da se nije pojavio neko drugi, ne bi to tako bilo.
Vukobratović
Mislim da nijedan čovek ne može sve sam.
On je uspevao da pronađe neke da to urade.
Napisao je 15 knjiga.
Neke su ozbiljno citirane.
Mnoge su bile prve u tim oblastima.
Imao je element integralnog dejstva.
Dugo ga nema.
Naučnici
Instituta „Jožef Stefan"
Ljubljani
Domen .yu je služio samo za razmenu pošte među različitim mrežnim tehnologijama.
Hrvatska
Slovenija
Internet korporacije za dodeljena imena i brojeve
ICANN
„Opraštanje" od .yu domena najavljivano je od marta 2008. godine.
Registar nacionalnog internet domena Srbije
Registar nacionalnog domena Srbije
Postoji svet koji stvaraju ljudi putem svojih medija, svojih proteza koje produžavaju njihova tela, koje generišu zapravo naše okruženje i svet.
Mira Tasić
Šta će se zaista desiti?
Na koji način ćemo se konačno oprostiti od .yu domena?
Za ovaj korak smo se pripremali dve godine; od trenutka kada je počeo da se koristi .rs domen, znali smo da će .yu domen morati da ode sa interneta.
Trebalo je da se to dogodi u septembru prošle godine, u međuvremenu smo postigli produžetak rada .yu domena još pola godine.
Svi nazivi domena su zabeleženi na domen serverima.
Domen server je mašina kojoj je posao da, kada dobije upit od bilo koga na internetu za određeni domen, vrati mrežnu adresu računara na kome se nalazi odgovarajući domen.
Elektrotehničkom fakultetu Univerziteta u Beogradu
ETF
On u ovom trenutku ima oko 4000 .yu domena koji su produženi da važe do kraja postojanja .yu domena na internetu.
I mnogo više od toga 7
I mi zaista živimo u svetu koji je skraćen, sužen, sakupljen u jednoj tački, u mnogo tačaka, a to je učinjeno kompjuterima i mrežama, satelitima, interplanetarnim i interkontinentalnim prenosima.
administrator
U sledeća 24 sata ta informacija će se propagirati preko interneta.
Korisnici
ETF-u
Od tog trenutka .yu domen definitivno nestaje sa interneta.
To znači da će elektronske adrese koje koristimo, a koje su formirane na .yu domenu, postati nevažeće, sve internet prezentacije sa istim domenom će takođe biti nevažeće.
U pripremi za nestanak .yu domena sa interneta bilo je potrebno izvršiti izmenu podataka u protokolu svih servisa koji koriste nazive domena, od elektronske pošte, preko podešavanja veb-stranica i linkova ka njima.
Registra nacionalnog domena Srbije
Da li je sada već kasno?
Za neke manje korekcije nije kasno.
Zapravo, to je jedna nova civilizacija.
Ako se koriste adrese koje se završavaju na .yu i neki korisnik pošalje imejl na takvu adresu, mejl-servis će pokušavati 24 sata da isporuči tu poštu.
Nakon toga korisnik će dobiti poruku da taj mejl više ne postoji i moraće da se raspita na neki drugi način, telefonom ili preko veb-adrese kako da dođe do nove imejl-adrese.
Većina korisnika je odlučila da .yu domen zameni .rs domenom, veb-adrese su promenjene na .rs, manji broj korisnika je izabrao domen .com.
Imali smo dovoljno vremena da se pripremi tranzicija i da se korisnici pripreme za promenu.
Jesmo li bili spori i čekali poslednji čas?
Verovatno jesmo.
Ali ne bi trebalo da bude ozbiljnih lomova.
Svi ozbiljni pružaoci internet usluga obezbedili su klijentima mogućnost da koriste i .yu i .rs domen.
ponuđača servisa
Tako da je to obrazovanje danas neophodno za teoriju i umetnost, ali i za kulturu i politiku.
ponuđača usluga
operatera
Evrope
Jugoslaviju
IBM
Meni se, sticajem okolnosti, ukazala šansa da učestvujem u tom projektu.
Istočnog bloka
Kada ste čuli za internet?
Evropske akademske mreže
EARN
Zapravo, naša realnost se konstituiše elektronskim putem.
EARN-a
proizvođača
OSI model
TCP/IP.
Evropu
Posle 4 ili 5 godina internet je ušao u komercijalnu upotrebu.
Većina naziv internet poistovećuje sa veb-strukturom.
Međutim, internet nije samo veb.
Prve računarske mreže, sa uslugama koje srećemo i danas, pojavile su se u akademskom okruženju, a prva usluga je bila razmena elektronske pošte (imejl).
Usluga koja se prirodno povezivala sa imejlom – to su diskusione liste.
Diskusione liste su po funkciji slične današnjim forumima.
Vi pošaljete poruku na određeno mesto, ona se distribuira svima koji su zainteresovani za tu temu.
Slična usluga je postojala još 80-ih godina, ali samo za privilegovane korisnike, najčešće u mrežama koje su povezivale visokoškolske ustanove, univerzitete i institute.
zaposleni
Računarske mreže su bile velika i skupa investicija.
Pojava PC računara je bila prava revolucija?
Velika revolucija u korišćenju globalne računarske mreže, odnosno interneta bila je pojava PC računara.
Pojam multimedije se koristi danas na dva načina, i ta dva načina su sasvim suprotstavljena.
Nešto što je bilo jako skupo, sada je postalo dovoljno jeftino da pojedinac može da postane vlasnik računara.
Tako je došlo do demokratizacije interneta.
Jedna takva infrastruktura kao što je internet imala je buran razvoj – do te mere ubrzan da bi bilo teško opisati promene od samog nastanka do toga kako on danas izgleda.
Kada se setim prvog računara na kojem sam počela da radim 1971. godine, to će biti smešno za slušaoce.
Računar je imao memoriju sastavljenu od magnetnih jezgara i 204 kB memorije.
Diskovi su bili toliko mali da sam ja zaboravila sada posle toliko vremena koji je bio kapacitet diskova.
Sada običan desktop računar nadmašuje taj računar na kome sam počinjala da radim.
Tehnološka revolucija je toliko burna i dramatična da sam ponosna što smo mi, koji smo u toj struci, uspeli sve to da preživimo i da još uvek imamo snage i volje da se time bavimo.
Koji su bili još neki ključni datumi kada govorimo o razvoju .yu domena?
Instituta „Jožef Stefan
Često ih spajamo, ali oni se ne mogu spojiti.
Slovenije
Džonom Postelom
Od tog trenutka mogli smo da krenemo sa ozbiljnijim razvojem interneta jer internet, bez domena koji predstavlja skup uređaja, servisa i korisnika koji pokrivaju određenu teritoriju, ne može da funkcioniše.
Svaka država ima svoj domen.
Pored toga, postoji 7-8 domena opšte namene.
Takav je domen na primer domen .com.
Domeni omogućavaju da se servisi grupišu i to na dva načina: teritorijalno, kad predstavljaju određenu državu, i prema nameni domena, takozvani globalni domeni najvišeg nivoa.
Jedan od njih jeste uveden negde šezdesetih godina i multimedijalnim se naziva zapravo povezivanje različitih medija kao što su: zvuk, slika, telesno kretanje itd. ‒ u jedinstveno umetničko delo.
volonteri
Srbije
Vi ste nastavili da volontirate?
Radilo se o velikom i kompleksnom poslu.
korisnika
pravnom licu
Ali ako vi nemate resursa da plaćate ljude da se bave održavanjem infrastrukture, moraju da postoje ograničenja.
Registra nacionalnih domena Srbije
Sada možete kupiti domena koliko hoćete.
I to je klasični pojam, moderni pojam multimedijalnog.
Ne postoje ograničenja, osim da imate ličnu kartu.
Registar nacionalnih internet domena Srbije
pravnih lica
Registra
Republiku Srbiju
Crne Gore
osnivača
pravna lica
osnivači
Volela bih da spomenemo i ćirilički domen na internetu, koji je u pripremi.
Ministarstvom za telekomunikacije
Danas se pojam multimedije vezuje, pre svega, za kompjutersku obradu podataka, kompjutersko generisanje, hajde da kažemo, čulnih doživljaja.
Trenutno se odvija akcija „Hajde da izaberemo kako ćemo da se zovemo na ćirilici na internetu".
Srbiju
Ćirilički domen treba da bude smisleno povezan sa teritorijom koju predstavlja.
Domen mora da bude odabran u širokoj javnoj raspravi i u širokom konsenzusu.
Procedura izbora nacionalnog ćiriličkog domena mora da bude transparentna, svi detalji procesa moraju da budu stavljeni javnosti na uvid.
Jaša Tomić
Veb-sajt koji su napravili meštani bio je najposećeniji na domaćem internetu.
Uspeo je ne samo da ljudima prikaže svu dimenziju problema, već i da prikupi veliku količinu pomoći
Prisećamo se šta se sve u oblasti IKT-a dešavalo u 2005. godini.
Digitalne ikone – prvih 20 godina 9
Oni mogu biti akustički, to znači zvučni, mogu biti vizuelni ili slikovni, mogu biti taktilni, pa možemo čak doći i do mirisa.
Centra za razvoj interneta
Slobodanom Markovićem
Bilo je mnogo toga što se dešavalo i na dosta stvari smo imali kritički osvrt.
Rekao bih samo jednu stvar pre nego što počnemo da razgovaramo ‒ mnoge stvari su krenule da se dešavaju u 2005. godini.
To je važna činjenica.
Krenule su sa mrtve tačke, godina nije baš protraćena.
Da krenemo od početka.
Zakon o oglašavanju
Šta je to tačno?
Zakona o oglašavanju
Znači, multimedija jeste jedan skup tehnika kojima se organizuje i stvara različit sistem čulnih efekata.
Videćemo koliko će to biti primenjivano.
Ali čisto da se zna da postoji.
Agencija za telekomunikacije
To je bila još jedna lepa vest.
Upravnog odbora
Ispostavilo se da je to tačno.
Agencija je, nažalost, počela da radi tek šest meseci kasnije.
To je jedna bitna stvar koja se desila.
Telekoma
igrače
Da mi svi imamo mnogo jeftiniji internet, mnogo jeftinije telefoniranje i nove usluge kao npr. prenos glasa putem interneta.
umetnici
Konvencija Saveta Evrope o sajber-kriminalu
Jeste.
Saveta Evrope
Značajna je jer je prvi međudržavni dokument koji bi trebalo da adresira probleme krivičnih dela koja su počinjena korišćenjem informacionih tehnologija i krivičnih dela na internetu.
Amerika
Japan
Stupila je na snagu i mi smo potpisivanjem postali jedna od država gde će konvencija biti primenjiva kad bude ratifikovana.
Između potpisivanja i ratifikovanja dugačak je put.
Posle mnogo decenija konačno imamo situaciju da nemamo monopol u oblasti telekomunikacija, naravno, samo na papiru.
Telekom
I to se naziva multimedijalnim delom.
To znači da bi i neka druga firma mogla da dođe, iskopa ulice, postavi kablove i da uvede telefon.
Zašto sam rekao ‒ na papiru?
U suštini, novo kopanje ulica se retko radi.
operator
Proći će vreme dok se to dogodi.
Nadam se da ćemo uskoro moći da vidimo prve blagodeti otvorenog tržišta telekomunikacija.
Specijalnog tužilaštva za visokotehnološki kriminal
Sajber-kriminal je duže godina prisutan kod nas.
Konvencije o sajber-kriminalu
Zakon o organizaciji i nadležnosti državnih organa za borbu protiv visokotehnološkog kriminala
I rade sa kompjuterom, na primer, stvarajući dela koja su zasnovana najčešće na audio-vizuelnim situacijama generisanim putem kompjutera.
Bitno je da je taj zakon uspostavio okvir za borbu protiv visokotehnološkog kriminala u našoj zemlji.
policije
Zakonom
Jer bez toga nema smisla pričati o uspešnoj borbi protiv elektronskog kriminala.
Pitanja slobode izražavanja su u fokusu tužilaštva posle dužeg vremena.
To je vrlo pohvalno.
Bilo je i hapšenje zbog internet pedofilije.
To hapšenje je pokazalo dve stvari.
Naše tužilaštvo je prepoznalo pedofiliju kao jednu od velikih opasnosti.
Opšte je poznato da je pedofilija transformisana pojavom interneta i novih tehnologija.
I to bi bilo u novom smislu multimedija.
Skriva se identitet mnogo lakše?
Lakše se distribuira sadržaj.
A bilo je i problema u sprovođenju istraga.
policija
Malo je falilo da osobe koje su osumnjičene umaknu.
Siguran sam da će biti obazriviji ubuduće.
Internet je tu iskorišćen na najbolji mogući način.
Ali mi možemo pojam multimedije upotrebiti i u jednom alegorijskom, proširenom smislu, gde ćemo reći da, zapravo, totalna artikulacija i montaža čula u savremenoj kulturi jeste multimedijalna.
Mislim da bi trebalo i šire da se porazmisli o tom primeru.
Strategija razvoja informacionog društva
Donet je nacrt.
Nacionalnu strategiju
Bitno je da je imamo.
Sada treba pričati u smeru toga šta ćemo da radimo.
Vlade za informaciono-komunikacione tehnologije
Što se tiče pravnog okvira, preporučeno je dosta stvari: niz novih zakona koji se odnose na elektronsko poslovanje, formiranje elektronskih baza kao što su birački spisak, katastar i sl.
Taj proces je počeo i to je bitno.
Zapravo, u savremenoj kulturi se artikuliše i montira, konstruiše i dekonstruiše ljudsko telo, njegovi efekti i njegove pojavnosti, naše iskustvo sveta.
Strategije Srbije za pridruživanje EU
Inicijalni nacrt ove strategije nije imao nijednu reč o informacionom društvu ili njegovom razvoju.
Centar za razvoj interneta
To je usvojeno u dosta velikoj meri.
ADSL
Ove godine smo dobili novu staru tehnologiju.
Ova tehnologija omogućava da uz vrlo laku nadogradnju vaše postojeće telefonske opreme koristite internet velikih brzina paralelno sa telefonom.
I ta situacija se može nazvati, u alegorijskom smislu, multimedijalnom.
Ako pogledamo veliku sliku – to je malo.
internet provajderi
korisnici
Time su kršili autorska prava velikih inostranih muzičkih i filmskih kuća.
Pred kraj ove godine i Vi ste bili vest.
Dosta misteriozno zvuči, a stvar je jednostavna.
To je organizacija koja na međunarodnom nivou dodeljuje jedinstvene brojeve računarima koji su stalno povezani na internet i bavi se otvaranjem internet domena, onih nastavaka koje ima svaka internet adresa.
Odbor za nacionalne internet domene
Tako da, eto, imamo tri pojma koja smo izveli specijalno za Vas.
Znamo da je opterećen problemima.
Da li ste već putovali na sastanak?
Vankuveru
Ameriku
Imao sam razgovore sa ljudima koji se bave nacionalnim registrima domena.
Kakvi su Vaši utisci?
Da li oni samo rade ili postoji neki relaksirajući segment tih sastanaka?
Mišljenja su podeljena.
Ima dosta posla.
Stvari o kojima se priča dosta su uskotehničke i za ljude koji se bave internetom to je jedinstveno iskustvo.
PRVO POGLAVLjE: Prva digitalna ikona 15
Hvala.
Na tim sastancima se okupljaju ljudi koji su napravili internet, oni koji se bave razvojem i novim tehnologijama.
Smanjen je broj dvojnika.
Zapadnoj Evropi
Ovo je veliko pitanje i bitan događaj.
operatora
Mi imamo visoke tarife za razgovor sa inostranstvom.
A sada da dođemo do onog drugog pojma koji je na neki način neodvojiv od pojma o kome govorimo.
Ključna stvar za prenos glasa preko interneta je kvalitet interneta.
Zapadne Evrope
fondacija Vikimedija
Wikimedia
Vikipedija
Wikpedia
Naša verzija ima više od 16.000 članaka.
Vikimedija
Vikipedijinih
Koji su Vaši utisci o 2005. godini?
Desilo se dosta stvari i to je bitno.
Kasnimo u dosta segmenata.
Nacionalne strategije o informacionim tehnologijama
To je pojam novih medija.
Naše pravosuđe je povelo inicijativu na frontu obezbeđivanja stabilnih uslova za elektronsko poslovanje.
To su utisci koji su obeležili 2005. godinu.
Savski venac
To danas ljudima izgleda čudno i neverovatno.
Ali mi smo tada bili država u razvoju, ova oblast imala je jaku podršku.
slušaocima
informatičaru
Pa, pojam medija...
Nikola Marković
saradnik
komentator
znalac
Kovinu
Ekonomskom fakultetu Univerziteta u Beogradu
direktora
Zavoda za statistiku
Skupštine Grada Beograda
pomoćnika
saveznog sekretara
direktor
Saveznog zavoda za informatiku
Višoj školi za informatiku
Primena računara u javnoj upravi
koautor
Bio je na čelu ekspertskih timova koji su pripremili predloge više dokumenata i propisa iz oblasti informacionih i komunikacionih tehnologija.
Od 2002. godine je u penziji.
predsednika
Društva za informatiku Srbije
posrednik
Matica srpska
IT Globus
urednika
50 godina računarstva u Srbiji
Četrdeset godina Društva za informatiku Srbije
IKT bilten
Društvo za informatiku Srbije
Nikolom Markovićem
Nikola
Možda je tako najbolje.
SFRJ
Možemo li da se prisetimo tih dana?
student
Znači, medij jeste izvesna tehnika posredovanja.
Mi smo tada računare doživljavali kao moćne, glomazne mašine za računanje.
Saveznom zavodu za statistiku
To je bio moj prvi susret sa računarima i tada nisam ni znao da će to odrediti moju budućnost.
Ja sam se u međuvremenu bavio i drugim stvarima.
studentski aktivista
omladinski aktivista
upravnik
Doma omladine Beograda
To je bila jedna elitna kulturno-zabavna ustanova.
Tu sam doživeo veliko sazrevanje i shvatio da ne treba više da se bavim tim stvarima nego da treba da se orijentišem profesionalno na oblast koja ima što više egzaktnog u sebi.
gradonačelnika
Beograda
Brankom Pešićem
glumca
Branko Pešić
šef
Službe za informacioni sistem Grada Beograda
službenika
Imao sam dobro okruženje.
Savet za informatiku
akademik
Grada Beograda
Bio je to takav pristup koji je podrazumevao da ne može ništa da se radi dok se ne napravi projektni zadatak.
menadžer
naručioca
Hamlet
To se danas smatra epohalnim otkrićem.
Ekonomskom fakultetu
Pa otkud interesovanje za IT?
Šta Vas je tome privuklo?
Mi smo već tada na fakultetu imali prilike da naučimo šta su računari.
Impresionirala nas je ta ogromna moć koju računar ima za računanje.
Tako smo počeli.
Istovremeno, i tada se znalo šta je to menadžment.
Znali smo da može da bude dobar jedino ako se zasniva na tačnim podacima.
Da vi računate nešto ručno ili da dobijate podatke iz računara iz baza podataka ‒ velika je razlika.
Hamleta
glumac
To nas je impresioniralo.
Računar se tada nije bavio upravljanjem, samo je brzo davao podatke.
Gradu Beogradu
Sloveniji
Ja sam shvatio da ću morati da se oslonim na mlade kadrove.
matematičara
ekonomista
Bila je to jaka i moćna ekipa sa kojom smo mi uvodili baze podataka i aplikacija.
vozačima
poreskim obveznicima
Skupština
pravnim licima
vojnim licima
Pratili smo izvršavanje tih zaključaka.
Bio je to jedan upravljački sistem.
Služba za obaveštavanje građana
Iza tog projekta stao je tadašnji vrh države.
TANJUG
Moji počeci se vezuju za to da je počela da se pojavljuje i kriza.
Inženjerstvo, računarstvo, internet
Medijem se može nazvati i slika i skulptura i pisaća mašina i alati za izradu slike, skulpture, pisanja i tako dalje.
Sa pojavljivanjem ekonomske krize u tadašnjoj državi smanjivale su se mogućnosti da se investira u računarsku tehnologiju.
Smanjivala se kupovna moć.
Tu je i tehnološki faktor.
Proizvodnja personalnih kompjutera tražila je sasvim drugačiji ambijent, bazirala se na jeftinijim komponentama i zahtevala je ogromne serije da bi bila rentabilna.
Mi te ogromne serije nismo mogli da imamo.
Devedesetih je počelo zamiranje svega.
Mi smo 1996. godine uspeli da uvedemo internet.
ministrima
Kapacitet je bio mali.
Danas se pod pojmom medija ‒ i kad se kaže novi mediji ‒ misli pre svega na medije koje pripadaju masovnoj kulturi, ili onome što se naziva medijska kultura.
Da biste pristupili internetu, vi ste morali jedno 5 minuta da birate da izađete, to je zvrjalo... da biste na kraju dobili vezu.
Mi kažemo da je to najmoćnija stvar na svetu, a oni nas gledaju čudno.
Mi smo objašnjavali da su poteškoće trenutne i da je razvoj strahovito brz.
Da će to za izvesno vreme postati jako moćna stvar.
Polako smo se približili 2000. godini.
Sećam se da smo u jednoj od novogodišnjih emisija pripremili svojevrsnu anketu, kratke razgovore sa ljudima koji se bave informatikom, da kažu koja novogodišnja noć je za njih bila najzanimljivija.
Vi ste izabrali čuvenu 2000. godinu.
Molim Vas da nam opišete atmosferu.
Računari pored ogromnih pogodnosti i korisnih efekata ponekad donose iznenađenja.
Danas su to pojave virusa i razne nelagodnosti vezane za zaštitu podataka itd.
umetnika
To se dogodilo jer se u sistemu označavanja vremena kada je sve počelo, godina komotno označavala sa dve cifre.
Poslednje dve cifre, dekada i tekuća godina.
Ljudi su se zapitali šta će da se desi kada dođe 2000. godina.
Da li će računari da misle da je to 1900. godina.
Nastala je pomama u svetu šta da se radi.
Jedno dve-tri godine mnogo ljudi se bavilo reprogramiranjem, prevođenjem i pravljenjem programa koji će to da „premoste".
Taj komitet je napravio smernice šta treba da se uradi.
Pojam novih medija je, takođe, negde krajem šezdesetih godina tretiran u fluksusovskoj konceptualističkoj umetnosti da bi označavao zapravo iskorake iz klasičnog slikarstva, klasične poezije, klasične glume ili scenskog rada ili klasičnog filma.
Koje su se konkretne posledice očekivale?
Šta je sve moglo da se desi?
Da stanu svi računari.
Onda smo mi morali da kontrolišemo celu situaciju.
EPS
Pošta
Ja sam bio na čelu tog tela koje je dežuralo te 2000. godine.
Svi smo bili u kancelariji i kontrolisali kako se stvari odvijaju.
Moglo je da se desi da nestane struje i da ne može da se obnovi snabdevanje električnom energijom.
Na primer, rani pojam novog medija je korišćen kada je korišćeno umesto jednog filmskog platna tri, pet, sedam filmskih platna.
Kolege
EPS-u
Bio je kritičan i Vodovod.
To je prošlo dobro, bez ikakvih grešaka.
Dobili smo pohvalu.
Ima ljudi koji misle da je taj problem bio predimenzioniran.
KOBOL-u
COBOL
Vinču
Koliko se o ovome zna i uči izvan specijalizovanih predmeta i kurseva na fakultetima?
Danas kad se kaže novi mediji, pre svega se misli na digitalne medije, ili tačnije rečeno elektronske medije.
Ovo je jedno bogatstvo kojim bi valjalo da se ponosimo svi mi.
Ja nemam dovoljan pregled šta se događa.
naučnika
istraživača
Mi kanimo da obeležimo i 60 godina.
učesnika
Zaista se mnogo toga promenilo u digitalnom svetu i gotovo je nemoguće skicirati promene koje su se zbile od 2002. godine naovamo.
Informacije o tome šta znači informaciono društvo, šta znači digitalizacija, koje su prisutne u našoj javnosti, posebno u političkoj sferi, bile su pretežno deklarativne.
Važna stvar za svakog budućeg korisnika kompjutera ili kompjuterske umetnosti ili digitalne umetnosti jeste da shvati da je ono što mi vidimo kao rezultat digitalne umetnosti ‒ analogna slika.
Postojala je deklarativna podrška.
Zorana Đinđića
Majkrosoftom
IMB-om
SAP-om
On se odazivao i davao je jaku programsku podršku svemu tome.
izvršne vlasti
To je zdravo.
Oni koji mogu, koji znaju, organizuju to i rade.
Takva delatnost koja ima veliki potencijal za razvoj mora biti i društveno usmeravana i podržana.
Takve podrške nije bilo u vidljivom i opipljivom smislu, ili je bila deklarativna.
To je ono što je čulno dostupno.
Ništa iz toga nije sledilo.
Imali smo situaciju da kada se uvodio PDV, on je jako teško pogodio proizvođače i kupce softvera.
Vladom
Razvoj je bio vezan za ekonomski interes i pojavilo se pedesetak kompanija koje su počele da vide svoj smisao postojanja u ovoj oblasti.
U prvo vreme, to su bile kompanije koje su se bavile kupovinom komponenti za računare po svetu, njihovim sklapanjem i prodajom PC računara ovde.
One su uspele da naprave kapital iz toga.
Te kompanije su kasnije uvidele da je bolje da prave aplikativni softver.
inženjera
Mi imamo stotinak kompanija koje se vrlo dobro drže na domaćem i svetskom IT tržištu.
Ali ta slika se stvara putem kompjuterske obrade koja je digitalna.
Kada neke od njih dostignu kritičnu veličinu, budu kupljene od strane velikih kompanija.
Tako da manje-više sve te glavne vodeće kompanije, sve su one kupljene.
Ali stalno se javljaju nove.
Sve su to sistemi u kojima neko ima neku dobru ideju.
On prvo pokuša da svojim ličnim sredstvima osmisli neku proizvodnju.
Jedan deo tih firmi uspeva.
Ne mogu sve da izdrže plasiranje IT proizvoda.
Bilo bi dobro da damo komentar o ulozi medija.
Vi se poslednjih godina bavite i pisanjem vesti, pa sad imate iskustva i u novinarskim vodama.
Najprostija analogna slika jeste ona koja je čulna.
Na koji način ocenjujete ulogu medija?
Kakvo je interesovanje naših medija i predstavljanje ovih tema?
Mnogo su doprineli afirmisanju domaćih proizvoda i rezultata.
Zapažam u poslednjih par godina da nemaju više interes za ovu oblast.
Sve je manje afirmativnih vesti o stanju u oblasti IT.
Najveći broj medija poprima interesovanje samo za senzacionalističke i druge takve sadržaje.
Za ozbiljne sadržaje mali je interes.
Vode se takve uređivačke politike.
Društvo i pojedinac
Kada pokažemo jabuku, vidimo kružni oblik, prostorni oblik, njenu boju.
Ja lično smatram da informacija može da ima jako veliku ulogu, ne samo sada već i u budućnosti.
Moja čitalačka publika dobija ideje kako da se postavi.
Mediji imaju veliku ulogu, ali kod nas, nažalost, opadajuću ulogu.
Na neki skup sa dobrim i aktuelnim temama pozovem pedesetak medija, dođu dva ili tri.
Vreme leti.
Ovih 15 godina je proletelo na specifičan način.
Možemo li malo da pogledamo u budućnost?
Vizionari
To je analogno.
Naš osnovni zadatak je da afirmišemo primene informacionih i komunikacionih tehnologija, da afirmišemo ostvarene domaće rezultate i da ukazujemo na probleme.
Informatika je veoma korisna, ali postoje i određeni problemi u funkcionisanju.
Akutnih problema ima stalno.
Mi smatramo da stepen digitalizacije naše zemlje u ovom trenutku nije adekvatan.
Nemamo razumevanje u državnim strukturama.
Naša ambicija je da se informatika izučava od 1. razreda osnovne škole i da stvaramo novu generaciju kreativnih ljudi u ovoj zemlji.
Ukazujemo i na problem zaštite podataka i ličnosti.
Kako Vi vidite ovaj period koji je pred nama?
Makar ovu bližu budućnost.
To je analogno, zapravo, onome što se pojavljuje u svetu.
Šta vidite da će biti važno?
Mi smo ušli u vreme u kome se sve digitalizuje.
radnika
To je vreme koje ne može da se izbegne i za koje moramo biti spremni.
Kako da zaključimo ovu rođendansku emisiju?
Kod prvih kompjutera to nije kao kod današnjih, oni su bili mnogo drugačiji od današnjih.
Nismo imali tada ni hard-diskove, ni flopi-diskove, ni fleš-memorije nego je sav zapis bio vršen na kasetofon.
Digitalna obrada jeste obrada kada se svaki čulni podatak prevede na znakovni odnos plusa i minusa, nule i jedinice.
Voja Antonić
Galaksiju
Računari u vašoj kući
Galaksija
Voja
Radio Beograd 2
Galaksiji
Novog Sada
To je bilo 1983. godine, ja sam bio tek oženjen, mlad.
Crnoj Gori
Risnu
hotelu Teuta
Ja inače nisam ljubitelj tih letovanja, meni je to dosadno.
Sedim tako ceo dan na suncu, i ja onako, iz nekog očajanja, kupim tamo u hotelskoj prodavnici jednu svesku i olovke i počnem nešto da skiciram.
I ta simbolička obrada jeste digitalna.
Slučajno sam poneo neki liflet.
RCA
Objasnili su čak i neku primenu, jer može da se koristi, mada nisu rekli kako, u generisanju video-signala.
Znate, kod prvih kompjutera to nije kao kod današnjih, oni su bili mnogo drugačiji.
Bili su jednostavni i njihov najsloženiji deo je bio zapravo ta video-jedinica koja generiše video-signal, ona je nosila bar 80% cene celog tog kompjutera.
Kompjuteri su bili skupi zbog komplikovanih video-jedinica.
Nije bilo tih specijalizovanih čipova, već je sve pravljeno od jednostavnih čipova sa niskim stepenom integracije.
I to je bilo skupo.
I tu sam imao neku ideju kako bih u raspoloživim tajminzima mogao to da rešim.
I to je ono što je važno za građenje toga.
Mislio sam da to može da se reši procesorom i uz vrlo malo drugih čipova.
I počeo sam tu da crtam šemu.
Nije me više uopšte bilo na plaži.
Kada sam došao kući, napravio sam to.
Video sam da stvar zapravo radi.
Eto, kao imam neku ideju za nekakav mali računar.
I napravio sam ga.
Vrlo prosto – ukupno je bilo 14 ili 15 čipova.
Što je u odnosu na 100 čipova koliko je bio minimum postojećih računara, bila baš velika ušteda.
Dejana Ristanovića
Novi mediji se danas baziraju, pre svega, na kompjuterskoj tehnologiji koja je analogna i digitalna.
Da, pošto je sve to radilo, pomislio sam da to negde objavim.
zagrebački
Sam svoj majstor
Sam
Ali s nekim ranijim projektima koje sam im slao nisam bio zadovoljan.
hrvatski
novinare
novinari
Sramota ga je kad čita to.
Nisam se, jednostavno, usudio.
Pitao me je da li želim da me upozna s njim jer će on možda hteti to da objavi.
I ta nova tehnologija je proširena njenim umreženjem, što znači da svako delo postaje jedna tačka u prostoru i vremenu koja se povezuje sa drugim tačkama.
Ja sam dobio 18 ili 19 strana u prvom broju.
Počela je ta akcija samogradnje.
Uopšte nisam očekivao da će to tako ići.
To nije bila ni moja namera ni ideja.
Urednik
Zoranom Modlijem
On je uradio veliki posao u „obnarođavanju" te stvari.
Ne znam koji izraz da upotrebim.
I taj svet međusobnih veza gradi, zapravo, novi sistem medija, medija apsolutne usamljenosti i totalnog promiskuiteta i veze sa svakim drugim.
Da to predstavi širokoj publici kroz svoje divne radio-emisije.
Zoran
Nismo imali tada ni hard-diskove, ni flopi-diskove, ni fleš-memorije nego je sav zapis bio vršen na kasetofonu.
Bio je u audio-opsegu, pošto se vršio na audio-kasete.
To je značilo da može da se emituje preko radija, i on je to radio.
Ja sam mislio da će time samo rasterati slušaoce.
Zvučalo je užasno.
To ne može da se sluša, nije baš prijatno za uho.
Međutim, njegov instinkt je, srećom, bio ispravniji od mog instinkta, on je bio u pravu, pa je to vrlo lepo prošlo.
On je kasnije emitovao ne samo programe, nego neke svoje sadržaje, neke preglede.
Vi smatrate da, između ostalog, umetnost zapravo nastaje paralelno sa teorijom umetnosti.
Emitovao je sadržaje za časopise preko radija.
On je, u stvari, začetnik interneta na neki način.
Preko radija je napravio mali internet još 1984. godine, što je fantastično.
Šteta je što ljudi malo znaju o tome, ali to je nešto što treba da bude zabeleženo.
Tajvanaca
Tu sam prvi put započeo saradnju sa ljudima koji proizvode kazino opremu.
Upravo su njima trebale neke elektronske ploče za videoigre.
Ali ne za video-igre kojima se igraju mladi ljudi danas.
Ovo je bilo čisto kockanje.
Komunicirati digitalno
U ovom smislu i kontekstu o kome mi sada govorimo, gde da potražimo tu teorijsku osnovu?
To su bili oni slot-aparati, kako ih već zovu – slot-uređaji, kockarske mašine.
Ja sam imao narudžbinu da razvijem jedan specifičan slot-uređaj za kockanje i to sam uradio.
I jedan od važnih koraka na razvoju takvih uređaja bila je zaštita – zapravo zabrana od kopiranja.
Trebalo je da imate neki poseban način da startujete taj uređaj, samo ako znate taj postupak i ako znate šifre kojima možete to da startujete.
Inače, neko ko bi to napravio ne bi umeo da ga startuje na pravi način.
I to je bila neka zaštita od kopiranja.
Šta se dogodilo?
Bilo je dogovoreno da ja dobijem nekakav procenat od komercijalizacije tog uređaja.
Tajvancima
Tajvanci
Gde da se obavestimo?
Na kraju sam od toga imao vrlo malo koristi – skoro ništa.
Tako sam naučio da istočnjacima ne treba mnogo verovati, ne treba im davati u ruke takav uređaj.
Devedesete su bile izuzetno teške.
PC Press
Epla
Da, to već ima veze sa ratom koji se tada odvijao, koji je počeo početkom devedesetih.
Ja sam dobio poziv u vojsku, dobio sam ono čega su se svi plašili.
Vojnog odseka
I ja sam dobio poziv.
Mnogi su bežali od toga.
Gde da se obrazujemo kada je reč o ovim terminima o kojima govorimo?
Ja nekako nisam hteo da bežim.
Javio sam se i otišao gde treba.
Bubanj Potoku
Poslednjeg dana pred polazak nekuda, niko nije znao kuda polazimo, sedeli smo na travi, završili smo celu tu kompletnu obuku.
starešina
U to vreme nisam voleo da govorim ljudima čime se bavim.
Sada se zna, međutim, tada se još nije znalo koja je to vrsta posla.
Kada ljudima kažem čime se bavim, moram još pola sata da im objašnjavam šta je to.
Tako im ja kažem da radim sa kompjuterima.
Onda me pitaju šta radim, da li programiram.
Mislim da su čitavi nizovi istraživanja, teorije umetnosti i teorije kulture, teorije tehnologije, doveli do stvaranja nove elektronske digitalne tehnoumetnosti.
Ja kažem da kobajagi popravljam kompjutere.
Ne mogu da kažem da proizvodim neke sklopove, jer ili mi ne veruju ili traže neka objašnjenja.
Epl
Ja sam rekao da mogu, ali da tu nemam uslove, već da mogu da ga pogledam kod kuće.
vozača
Vrlo brzo sam našao kvar.
Ne verujem da je iko i pokušavao.
Vrlo brzo bi video kako da ga otkloni, bilo je prosto.
Pozovem ih da dođu po mene.
Oni su došli sutra ujutru u zoru.
To su različiti nazivi, svi su u opticaju.
Još sam ga, pošto je bio sav mastan, prljav, nikakav, malo očistio i oprao.
On je zasijao kao nov i radio je – što je bilo najvažnije.
Pružio mi je knjižicu i rekao da idem kući i da se čuvam jer ću mu možda trebati, ko zna kada će to čudo ponovo da se pokvari.
Tako sam se izvukao na legalan način, srećnim razvojem okolnosti.
Nikada me više nisu zvali.
Nikada nisam išao u bilo kakve nesrećne sukobe.
Muzeja nauke i tehnike
publike
Noć muzeja
Ako se ne varam, tada je bila jedna izvanredna izložba...
Da, bilo ih je na više mesta.
Obrazovanje?
Noći muzeja
Galaksijom
U poređenju sa drugim kompjuterima, naravno da je imala smešne performanse.
Ja nisam mogao sam da nastavim evoluciju tog kompjutera.
Znate, to su radile firme koje su imale milijarde dolara u fondu za razvoj takvih stvari, i to su radili timovi ljudi.
Ja to nisam imao šanse da pratim.
Onda su mnogi pravili šale na moj račun u štampi.
Ja sam bio nesrećan zbog toga.
Mislio sam da gde god se pojavim ima neko ko napravi nešto što smatra za šalu.
Kod nas je prevedeno dosta knjiga koje su u vezi sa tim.
Galaksije
Naravno da posle 20 ili 30 godina to poređenje više ne ide.
braća Rajt
Ne ide to poređenje uopšte.
Ali, eto, ljudima je to služilo da naprave neku šalu.
Do 90-ih godina je bilo tako i nekako se nije poštovao taj pionirski rad.
Odjednom se stvar nekako promenila, ja ne znam kako.
Ljudi su odjednom počeli ponovo da razvijaju neko interesovanje za stare kompjutere.
To je ono što sam rekao – „renesansa hardvera".
Zapravo, to nije moj izraz.
Žan Bodrijar
Jean Baudrillard
domaćica
Ljudi su ponovo počeli da se interesuju za stare računare i što je još važnije, počeli su da se interesuju za to da stvari prave svojim rukama.
Danas imate ceo hakerski pokret koji to radi.
Ali meni je jako prijala ta promena.
Dorćolu
Za mene je to bila velika čast.
Od tog doba je ponovo krenula stvar dobro za mene.
Gugla
Majkrosofta
Muzeja istorije kompjutera
Silicijumske doline
To je referentni muzej, najcenjeniji u svetu.
Njegove knjige su zapravo svojevrstan uvod u tehnološku, simulacijsku, elektronsku ili digitalnu kulturu.
Bio sam tamo.
Trebalo je da dam i neki intervju.
Na računar koji je po časopisu dobio ime.
Kaliforniju
Tome je vodila jedna zanimljiva priča iz Vaše biografije ‒ rad na kazino opremi?
Ja sam radio na razvoju kazino opreme u nekoliko navrata.
Imam dosta anegdota vezanih za taj deo.
Svakako, tu postoji i jedan važan roman koji je preteča svih priča i koji bi svako ko želi da uđe u svet i misteriju tehnokulture, digitalne kulture, trebalo da pročita.
Koju vrstu sistema ste radili za njih?
Znate kako, jedan od problema koji imaju ti ljudi koji proizvode kazino opremu jeste zakonska regulativa.
U mnogim zemljama ne smete da instalirate opremu koja služi za kockanje.
Ali smete da instalirate opremu koja služi za razonodu, da tako kažem.
Pitanje je koji uređaj je gde klasifikovan.
Npr. rulet služi za kockanje, tu nema dileme, dok je tombola razonoda.
Onda oni meni isporuče zahtev da napravim nešto što izgleda kao tombola, a u stvari je rulet.
A izgleda potpuno kao tombola.
To je jedan od zahteva, bilo ih je više.
Ali sada imate ideju šta je trebalo da radim i kakvu opremu da razvijam.
Radio Beogradu 2.
Umetnost u digitalnom, digitalno u umetnosti
Neuromanser
William Gibson
Neuromancer
Ako me pitate da li sam imao nekakvih svojih ličnih, intimnih problema u vezi sa tim – jesam.
Te probleme sam kasnije, kada sam već prestao da radim to, rešavao tako što sam svuda ‒ i u štampi, i na televiziji, na predavanjima ‒ pokušavao da obrazujem ljude, da im pomognem da se ne kockaju.
Pokušavao sam da im opišem koliko je glupo i pogrešno to što rade.
poslodavac
Novac ide samo u jednom smeru.
Niko se neće obogatiti od toga.
Možda će dobiti neki od sitnih dobitaka, pa će mu proraditi optimizam, pomisliće da će bolje da prođe, ali na duge staze to nema šanse.
Postoji matematika kojom to može da se dokaže i koja je neumoljiva.
Ja pokušavam stalno da prenesem da ne treba to da rade.
Novosadsku hakersku konferenciju
To je roman o kiber-panku (cyberpunk), koji je zapravo roman o svetu elektronskih mreža i kretanja kroz elektronske mreže.
To je bilo 2014. godine.
liderima
Dakle, o kakvom se bedžu radi?
konstruktora
Las Vegasu
Hamburgu
hakera
Uvek se u više sala drže paralelno neke konferencije.
Ljudi diskutuju, organizuju se okrugli stolovi.
Običaj je da ulaznica za te hakerske konferencije nije klasična papirna ulaznica, nego je nekakva elektronika na štampanoj ploči bez kućišta da bi se videla unutrašnjost.
Jer to su ljudi entuzijasti, vole da vide šta je unutra.
Svakako, među knjigama treba videti...
To je interaktivni bedž, koji se ne kači na bluzu kao običan.
Obično se nosi oko vrata, ima neku vrpcu.
I sad na toj ploči je nekakva elektronika koja nešto radi.
Tu su ili svetleće diode ili neki mali LCD ekran, tako nešto.
Nešto treba da se događa.
Postoji mogućnost i da utičete spolja da menjate taj program.
I to se događa na hakerskim večerima tih konferencija.
Svaki od tih posetilaca uzme svoj bedž i nekako treba da mu promeni svrhu.
Tu je najvažnija mašta i umeće da se to uradi za jedno veče.
Posle se ti radovi ocenjuju.
Marine Gržinić
Postoji žiri koji dodeljuje nagrade za najbolji „hak".
Konferencije BalCCon
Novom Sadu
Cilj je da to ne bude skupo, da bude jeftino.
To je imalo samo nekih 12 kolor LED-ova, koji su ukrug uvek igrali različite paterne.
Nešto samo za „zamazivanje" očiju.
Uvek se događalo nešto šareno i dinamično.
Ali je štos u tome što su oni imali infracrvenu komunikaciju, tako da ako se nađe više bedževa u jednoj prostoriji, što je bilo često, oni su se sinhronizovali i svi su igrali istu igru potpuno sinhrono, istovremeno.
To je bio taj prvi bedž koji sam napravio.
SupplyFrame-a
Kris Gejmel
I to je možda jedna od najboljih knjiga jer ona pokazuje i kritički pristup.
Hteo je da napravi intervju sa nekim ko je iz kompjuterskog sveta, pa su mu predložili mene.
Ja sam došao, dao intervju koji je prošao očajno, ne volim ni da ga se setim.
Aleksandar Bradić
Razgovarali smo o tome.
Ja sam rekao da mi se ne sviđa taj prvi bedž koji su oni napravili.
Bio je nekako sveden na elementarni oblik, suviše jednostavan.
Bila je to samo jedna prazna štampana ploča sa nepopunjenim lemnim ostrvcima, gde je svako mogao da sagradi šta hoće.
beogradsku
Pierre-Felix Guattari
Deleza
Gilles Deleuze
Gatarija
On mi je rekao da uradim to i da će moj bedž biti oficijelni na konferenciji.
Ja sam to uradio.
I bedž je mnogo dobro prošao.
Mi smo kasnije imali u prostorijama tog odeljenja firme sastanak.
Kaliforniji
Ja sam počeo da smišljam šta bi mogao da bude taj novi bedž, jer je običaj da se uvek pravi iz početka.
Da bude originalan.
Oni su rekli da imaju već bedž koji radi, da ne rizikuju.
Rekao sam da će raditi i ovaj.
Ali, postoje dva globalna pristupa.
Dogovorili smo se nekako da ostane taj isti, ja sam se samo izborio za izmene vizuelnog dizajna.
Taj drugi bedž je prošao još mnogo, mnogo bolje.
Bio je to ogroman uspeh.
Bio sam ponovo na sastanku u centralnim prostorijama firme i onda su pitali šta ćemo sledeće da radimo.
Ja sam rekao da u ovim stvarima treba biti svaki put sve bolji i bolji, jer ako ste isti, ne valja.
A ja nisam siguran da sledeći može da bude bolji.
Oni su mi tada ponudili da pređem da radim tu kod njih.
Na prostoru gde se računari stvaraju i projektuju.
Postoji ideja da je nova tehnološka kultura ‒ kultura idealnog blagostanja, kultura koja će nam rešiti sve probleme.
Nasi
Simens
Siemens
Nasa
Simensov
klijent
I eto, nekim čudnim sticajem okolnosti možda ću uspeti da dobijem i jare i pare.
Da radim u jednoj prijateljskoj firmi gde imam zaista previše slobode, da se bavim svojim hobijem, kako volim da kažem.
Marsu
Pretpostavljam da imate ideje za budućnost i kuda će se to kretati.
Da li ima još nešto što ste hteli da kažete, a da Vas nisam pitala?
Baš ovo poslednje što ste pomenuli.
I postoji apsolutna, tradicionalistička negacija te kulture, gde se kaže da informacija nije misao.
Ja imam problem da objasnim ljudima.
Oni se pitaju kako sam to otišao u 65. godini?
Kažu mi da se ljudi penzionišu u tim godinama i da merkaju parcelu.
Nikada nećemo progovoriti istim jezikom.
Ja idem dalje, ne zanima me šta ko misli.
Goran
Rekao sam da ne znam, ali onaj ugovor što smo danas potpisali sigurno nećemo.
NATO
Inet-u
I gde se svaki pristup digitalnom, elektronskom, odbacuje.
Kosovo i Metohiju
Grdeličkoj klisuri
ruske
Goran Opačić
Vojislav Rodić
novinara
Vojislave
Voja Rodić
provajdera
Samo pomislite kolikog su kapaciteta veze koje danas imamo kod kuće.
Uporedite to sa 8 megabita za celu zemlju.
Inet
Sećam se tog 24. marta 1999. popodne.
Mi smo posle godinu dana pregovaranja potpisali ugovor sa jednom velikom kompanijom, za nas tada najveći posao.
Literatura o/u digitalnom
Ti krajnji pristupi na neki način nas ograničavaju.
Ugovor je za nas bio toliko važan da sam ga isto popodne lično odneo na poštu.
Iako sam brinuo zbog, kako se tada govorilo, složene situacije (mada je ona, u stvari, bila jednostavna), imao sam osećaj olakšanja zato što smo započeli veliki posao.
Dođem kući i u 18 sati vidim da je stigao benzin na pumpu, što je bio događaj.
aerodrom Batajnica
Iza mene su spustili rampu.
Taj rezervoar potrajao nam je do kraja rata.
Vraćam se kući u stanju šoka, neverice, uzbuđenja.
sistem administrator
gazda
Gazda
Mi treba da uđemo u taj svet.
" Rekao sam da ne znam, ali onaj ugovor što smo danas potpisali sigurno nećemo.
On je predložio da dajemo vesti.
U to vreme praktično nisu postojali portali.
Bilo je nekih sajtova sa vestima, neke od medijskih kuća su imale nedeljni časopis i obično bi objavile skeniranu naslovnu stranu i sadržaj štampanog izdanja.
Tako je tada izgledao internet.
Ja sam se složio.
Nisam znao kako ćemo.
Imali smo jedan domen, inet.co.yu.
Do jutra uklanjamo naš sajt sa komercijalnim sadržajem i krećemo sa vestima.
Jer taj svet je naš svet, nema drugog sveta.
srpskom
Jutjuba
Sve je bilo jako sporo.
No bombs
Vi pošaljete mejl, svi ga prime, komentarišu i nastane jedna vrlo živa rasprava.
Gorane
„utve"
Studija B
Jasno je bilo ko je izložen direktno u tim prvim redovima.
A s druge strane, ne treba da verujemo da je taj svet sveta krava ili idealni prostor koji će rešiti sve naše ljudske probleme, već da je to svet kome kritički treba pristupiti.
Za sebe mogu reći samo da sam imao tada, u osam sati, ekstremnu nervozu.
izbeglica
Kninske Krajine
S vremenom čovek prepozna šta je kod njega najbolje, šta može najbolje da radi.
Nema tu nekog velikog izbora.
Druga stvar je da se tu stvorila jedna prilično velika grupa ljudi.
Sada postoji jedna generacija koju Vi možda možete da prepoznate, tu je negde Vaših godina.
Marina Gržinić
Ali postoji i generacija koja ima 6, 7 ili 10 godina, čiji jezik Vi uopšte ne razumete.
Tako ni veliki broj ljudi nije razumeo taj jezik kojim smo mi govorili.
ICQ
Mi smo u roku od par dana stvorili grupu ljudi koja je došla tu iz istih razloga.
Jedna nervoza, grč... sedite kod kuće, ne znate šta ćete od sebe, imate kvalitete koje biste hteli nekako da izrazite, ne možete da odete u vojsku i da pucate.
Gde da odete da pucate?
To je atmosfera jedne opšte nemoći.
Onda ponudite nekome da napiše nešto, šta on misli o tome šta se dešava.
Ta prva noć bila je prilično nezgodna.
Jer pitanje digitalne kulture ili umetnosti nije novi efekat, već je pitanje politike, moći i hegemonije nad slikama.
Bio sam tamo sâm.
Osećao sam se dobro jer sam radio nešto.
Samo čekate priliku da vas država nekako iskoristi za nešto pametno.
Nikad niko ništa pametno nije uradio sa kompjuterom u vojsci.
Ovde imate mogućnost da uradite nešto dobro za svoju zemlju.
Pokušavali smo da budemo korisni.
Gde su još u tom trenutku na internetu mogle da se pronađu informacije i vesti koje su bile proverene?
Nije bilo baš mnogo takvih mesta.
Da se podsetimo.
novinar
Trebalo je biti uporan.
Ali ljudi su se stvarno trudili.
Iz ove perspektive, sve što stavite na internet odjednom je vidljivo svuda i svi mogu da dođu do tih informacija.
Tada to nije baš tako bilo.
Novinari
Bi-Bi-Sija
RAI-ja
Oni vide naše slike i komentare, autorske tekstove.
Pokazalo se da je 21. vek mnogo strašniji od 20. veka.
Oni misle da se radi o nečemu ozbiljnom.
Inet.co.yu
NATO-a
Jahua
Kako smo proveravali vesti?
Niša
Pošto te znam, to da je na kuću preko puta tvoje pala kasetna bomba, to ću odmah da objavim.
Za to što si čuo, neka se javi onaj od koga si čuo, da nam kaže ko je video, pa da nam taj što je video kaže šta je video.
Onda pozivanje lokalnih centara za obaveštavanje, policijskih stanica.
radio-amateri
To moram da istaknem iznad svega.
Uskoro će dostići tu kulminaciju različitih konflikata.
Oni su dali ogroman doprinos.
Oni jesu zatvorena sredina, a mi smo im bili neka vrsta izlaza u jedan drugi sloj, malo širi.
Ponavljam: pričamo o internetu u kome nema pametnih telefona, nego je nabaviti digitalnu kameru bio poduhvat.
Dragan Obradović
Corriere della Sera
Kosova Polja
Gagijev dnevnik
Korijere dela sera
On je to odbio.
Rekao je:
U jednom trenutku smo ga pitali da li ima foto-aparat, da nam pošalje neke slike.
Kosova i Metohije
Rekao je da ima foto-aparat i da ima film, ali da ne radi nijedna foto-radnja u kojoj bi mogao da razvije film.
Ja ne vidim neko polje za filozofiju nade.
Pričamo o vremenu gde vi slikate, a onda čekate da vidite kakva će slika da bude kada se razvije film.
Gagiju
Pravoslavne crkve
Gagija
Vuku Karadžiću
Gagi
Posle je to izlazilo ovde kod nas u medijima i svi su se pozivali na nas, ali mi nismo ni tražili da neko navodi da je to kod nas.
Nama je bilo bitno da izvučemo autentične informacije i da ih objavimo.
Uz što manje komentara, nikakvi pridevi, kao što je tada bilo popularno.
Imali smo višejezični sajt, ali su vesti bile identične.
Svetske digitalne ikone
Mi moramo da se borimo za bolji svet nekog etičkog odnosa i političkog usaglašavanja.
prevodioci
Njujork
engleski
Filološkog fakulteta
Australija
Novi Zeland
Bilo je bitno da pokrijemo 24 sata.
To je bio servis koji je radio 24 sata.
Mi uopšte nismo bili svesni kako su nas spolja gledali.
radio-stanice
TV stanice
Vidite da ni oni ne mogu da veruju gde su: tri kancelarije, nekoliko mlađih ljudi koji prave vesti, kojima se javljaju ljudi.
Tu su radio-stanice, bezbrojni mejlovi.
Trebalo je probrati šta je tačno u svemu tome.
Od početka smo se čuvali onoga što danas zovemo fejknjuz (fake news).
Šuvakovićem
Vrlo lako bismo uočili takve vesti.
Recimo, svakog dana dobijemo istu vest, samo su imena različita.
Odmah vidite da tu nešto nije u redu.
U to vreme fejknjuz je bilo sve.
Sve je bilo lažno.
I što je naša država plasirala, i što su oni plasirali tamo napolju.
Sve je mrak.
Čak i ovde kada se desi neka tragedija, fotografiju možete da objavite tek sa dozvolom neke službe.
Mi smo se ponašali malo drsko.
Odmah bismo otišli, slikali i stavljali na sajt.
Čekali smo da li će neko da se javi.
Važno je da kažemo da su se javili i da su došli iz nekih službi, da su se interesovali.
Ali nisu nas ništa ozbiljno pitali.
Samo su posmatrali.
Gledali šta mi radimo.
Da bi neki doneli kutije sa konzervama pasulja, pošto smo radili po čitavu noć i dan.
Nije bilo državne kontrole, upravljanja ili nekog uticaja.
Ja nisam dobio savet ili naredbu da nešto ne sme da se radi.
To su bili zaista počeci, hteli smo da definišemo i predstavimo teme kojima ćemo se baviti.
Bio je to osećaj kao da ste pustili decu da se igraju.
Iz ovog ugla, mislim da država nije imala ideju šta da radi sa informacijama i na koji način da upravlja.
Moć slike koju smo mogli da plasiramo bila je 100 puta veća od moći tišine.
MUP-a
Kneza Miloša
Na kameri se videla vatra.
direktorom
Oni bi prikazali šta god mogu.
Nisu svi bili ograničeni da rade u interesu megasila.
Mi nismo imali pripremljenu strategiju za internet pristup kao država, kao sistem.
Možda nismo bili sigurni da će emisija opstati dvadeset godina i da će se teme kojima se danas bavimo u tolikoj meri proširiti.
Velika je šteta što smo bili zatvoreni.
Mogli smo da plasiramo mnogo ozbiljnije i kvalitetnije informacije.
Vidite kako države danas znaju te strategije, kako je sve to ozbiljnije.
Da se vratimo na jedan tehnički aspekt tadašnjeg interneta.
U to vreme su samo veb-sajtovi najvećih svetskih kompanija imali naslovnu stranu na kojoj piše:
Azije
Severne
Južne Amerike
Australije
Mi smo prvo imali veb-server u kancelariji sa 198-kilobitnom poprečnom vezom.
Poprečna veza više ne postoji, pa neću ni objašnjavati šta je to.
Dugujemo Vam veliku zahvalnost što nam pravite društvo u zatvaranju jednog kruga, nakon dvadeset godina od početka emitovanje ove radijske emisije.
provajder
To je bilo jako bitno zbog onih perioda kada smo bili bez struje.
Međutim, i to je bilo vrlo brzo zagušeno.
Islanda
Mi smo prihvatili jer to je bilo nešto o čemu nismo mogli ni da sanjamo.
Rusija
Mi smo, kao najveći svetski sajtovi, imali miror-sajtove gde bi se u roku od par sekundi replicirao onaj osnovni sadržaj.
Onda smo mi moljakali naše posetioce:
Možda da ponovimo pitanje.
Možda je važno da kažemo kako se sve to finansiralo?
Veliki broj ljudi je radio volonterski, želeo je da pomogne.
Oni se nisu finansirali, a tehnički troškovi ogromnog internet saobraćaja... bili smo pomagani.
Komore Beograda
Oni su pomogli.
I mnogobrojni dobrovoljni prilozi.
Posle desetak dana smo zakukali kada smo videli koliki će da bude račun, mi to nismo mogli da platimo.
Vi ne možete da zamislite kakav je bio odziv iz celog sveta.
Šta bi danas bio odgovor kada bih Vas pitala šta su digitalne ikone?
Alekse
Kalifornije
arhitekte
Sviđa mu se to što mi pišemo, vidi da mi tražimo pomoć i kaže:
„Evo, poslao sam vam 5000 dolara".
Ja sam mislio da se neko šali sa nama.
Naravno, govorimo o vremenu kada nema platnog prometa, već je sve to bilo izokola, preko računa u bankama u drugim zemljama.
Posle par dana, stvarno stiže 5000 dolara.
Ili oni koji su slali 10, 20, 50 maraka ili dolara.
Ima više aspekata kada je reč o svemu ovome o čemu govorite, što je stvarno zanimljivo.
Ili ko su digitalne ikone danas?
Inteligentan čovek u našoj zemlji vrlo retko ima priliku da iskoristi to.
Većina ljudi ne može da se iskaže do kraja.
U tom trenutku kada se dešava to bombardovanje, oslobode se kod ljudi neke blokade, počinju da govore jasnije, preciznije, samo je potrebno kanalisati sposobnosti tih ljudi.
Mi smo to uradili.
fotografi
I tada se videlo u kom smeru sve to ide.
Nijedna naša vest nije imala više od 3-4 rečenice.
Ali se plasirala jako brzo.
Od trenutka kada počne bombardovanje, u roku od par minuta to svi znaju, u čitavom svetu.
Najpre hvala na pozivu.
To je momenat brzog efekta, brzog rezultata.
Nešto što je plod promišljanja unutar ekipe koja se tu skupila.
Mi smo znali da to uradimo adekvatno.
engleskom
Nije bilo dva teksta.
Ljudi su očajni, žele da urade nešto.
Dajte nam neki primer, neku vest, fotografiju, saradnju sa nekim koju ćete na poseban način pamtiti.
Daću Vam primer šta je bilo prvih dana.
Reč urednice 507
Čestitam Vam dvadeset godina uspešnog rada i uspešnog rezultata razumevanja ovog novog sveta u njegovim permanentnim transformacijama, bilo u pozitivnom ili u negativnom smislu.
Dolaze mejlovi od znanih i neznanih:
Ja ne mogu da dobijem moje roditelje, oni su na broju tom i tom, brojevi šestocifreni.
Možete li da ih pozovete?
Spolja su telefonske veze bile prekinute, internet radi.
Onda slede pitanja: kako su se javili, nama ne mogu da se jave.
Onda treba njima objasniti šta je internet, šta je imejl...
Obično bismo rekli:
„Molim vas, samo nam recite da li ste živi i zdravi da mi njemu javimo".
Alo Banjica
Digitalne ikone su pre dvadeset godina značile indeksiranje nečega što počinje, ili što biva tada u inicijalnom razvoju.
Kentakija
Banjice
Možete li da pozovete i da ih pitate kako su.
Odjedanput postajemo čvorište za jednu paralelnu vrstu komunikacije.
To je jedna od situacija koja nije direktno povezana sa vestima.
Drugi primer odnosi se na jednu vanrednu situaciju.
Moram da kažem da nikad pre, a ni posle, nisam doživeo takvu solidarnost prema svima.
Taj osećaj da ste svi zajedno u situaciji koja je teško objašnjiva.
Amerikanci
Verovatno su i oni procenili da je veza dvosmerna.
Nečeg što je zaista bilo novo, iznenađujuće, na mahove optimistično, pomalo i zastrašujuće.
Prema tome, kao što mi plasiramo info odavde, tako mogu i oni info da plasiraju našima koji primaju mejlove i gledaju njihove sajtove.
Ali su izgubili jednu bitnu stvar iz vida, a to je da je u toj vrsti ratovanja osnovno potpuno obezličiti neprijatelja.
Kada krenete u prepisku, a prvi mejl bude jedan niz uvreda – najgorih mogućih, a vi onda počnete odgovor sa:
gospodine
Otprilike već treći mejl bude:
Šta je tu bitno?
Nisu bitni argumenti, pa da mi nekog nešto ubedimo, nego sam čin komunikacije.
Tu je pukao jedan od osnovnih aksioma internet rata: obezličavanje neprijatelja.
Neprijatelj dobija lice samim činom komunikacije.
Ulazili smo u jedan svet koji malo poznajemo, svet koji je tek započeo da izlazi iz laboratorijskog u komercijalni ili komunikacijski domen.
On je bio drugačiji od jezika koji je koristio naš državni aparat.
Mi smo mogli da igramo na dimenziji slika–vest.
To je moglo da prolazi.
Jako je važno da kažemo i par primera gde smo se malo i zapitali šta se dešava.
japanske
Generalštab
To je 50 metara vazdušnom linijom.
Danas, kada govorimo o digitalnim ikonama, mi se suočavamo sa jednom ozbiljnom istorijom.
Ja bih ponovo sve to radio.
Još transparentnije.
Nišu
Ljudi su pričali o tome kako su videli to.
I to je takođe čin očaja.
Ljudi ne znaju šta se dešava, vide samo neke eksplozije na nebu i ponešto na TV-u.
Uglavnom ne vide srž.
Činjenica da su međusobno govorili o tome pokazuje da su ljudi bili željni informacija.
Počeli su da ih traže i da koriste internet.
Zanimljivo je da smo imali i prostor za razgovor:
Ovih dvadeset godina, meni lično, a pretpostavljam i Vama, prošle su neverovatno brzo.
Avale
On kaže:
„Pogodili su nešto".
Posle par minuta čovek zove i kaže kako je pogođen toranj.
Mi brže-bolje objavimo da je pogođen toranj.
Posle par minuta čovek šalje poruku da je greška i da su pogodili neku trafostanicu.
Mi brišemo vest sa sajta.
To danas ne može da se radi.
To je ogromna količina vremena u kome su se tehnološki razvoj, njegovi preseci sa društvom, kulturom, konfliktima i razrešenjima, koji postoje u društvu i kulturi, rešavali permanentno iz dana u dan, iz sata u sat.
To je neozbiljno.
Nažalost, sutradan je toranj pogođen.
Ja moram da pitam kako znati u vremenu interneta da ste prvi.
Niko nije znao.
Na svim sajtovima se spekulisalo o tome.
ruska
Ali kuda ide ne zna se.
Rusi
U tom smislu one danas označavaju kakav je naš odnos prema realnosti, stvarnosti u kojoj živimo.
Kada nam potvrde da jesu, mi bismo objavili do koje tačke su stigli.
Kosovo
Objavili smo to kao vest.
Zanimljivo je šta bi bilo da su oni nas okupirali.
Kako bi to izgledalo da su oni ušli u zemlju.
Taj pokret otpora, kao u partizanskim filmovima, ta mreža ljudi i dojavljivanja, našao bi se način.
Mi smo uspeli da napravimo paralelnu vezu sa radio-amaterima.
Bio je visok stepen solidarnosti i poverenja.
Na koji način je tehnologija ušla u svakodnevni svet i prožimanje čoveka sa sobom i svojim stvarnim telom, sa bivanjem u ovoj planetarno ugroženoj prirodi.
Nikada pre a ni posle nisam osetio to.
Osećate kada komunicirate sa nekim da je i on kao i vi pritisnut neizvesnošću.
To je kombinacija straha i želje za otporom.
Kipar
Oni su se potpuno preokrenuli i ne umem da opišem to kada se neko ko izgleda površno i sebično preokrene u takvom trenutku.
To ne možete da znate dok takav momenat ne dođe.
Šta se dešava sada sa svim materijalima?
To je veliki broj vesti, slika, fotografija...
Sve je sačuvano.
Danas je to ispreplitano.
Kada smo ugasili vesti, sajt je jednostavno nastavio da bude kompanijin.
Javili su se mnogi.
Pazite ko je to koristio i na kakav način:
srpskog
Mnoge od njih niste upoznali?
Nismo.
Prokuplja
nemački
gospođa
Kosova
Kakva su vaša osećanja ili sećanja vezana za taj period sa ove distance?
Digitalne ikone bi za mene u ovom trenutku bile znak suštinskog kritičkog preispitivanja gde smo se našli, šta je to što određuje stvarnost koja je sveprisutna u svakom trenutku i svakoj sekundi.
Kada si zdrav i živ, sve je u redu.
To je sve ništa u odnosu na to šta su ljudi preživeli.
Mi ne možemo da razumemo koliko je rat težak.
Sve ovo je naša varka samih sebe.
Voleo bih da nismo imali priliku to da radimo.
Sve što smo tada radili, sve pouke važe i danas.
Suština onlajn komunikacije važi i danas.
Koje su to pouke?
Evo, upravo dok pričam, na mom stolu se nalaze tri različita kompjutera.
Pokret otpora
Komunikacija pre svega.
Uvek smo se zahvaljivali što su se javljali.
Mnogi su me pitali kako sam mogao tako da odgovaram.
Koliko puta sam samo objašnjavao ceo zaplet.
Neki se zainteresuju.
Pre dvadeset godina razgovarali smo o tome šta je multimedija, šta su novi mediji.
Veštačka inteligencija
Da li je internet zaista mreža gde su svi dobronamerni?
Svoju privatnost najčešće kršimo mi sami 153
Kod nas postoji kultura „sejanja" podataka na sve strane 161
srednjoškolaca
Fejsbuku
Gugl
Da li će da čuva tajnu?
Danas razgovaramo o tome šta su digitalne mreže, postmediji, društvene mreže.
Sve knjige ovog sveta su sadržane u rečniku, ali nekim drugim redom 187
Da li radimo od kuće ili živimo na poslu?
Tebi je smešno, meni možda nije 205
Grubi nasrtaj na poredak planete 211
Treba da se vratimo sebi.
Čovek je taj koji će donositi odluke šta će sa tom stvari da se radi.
programeri
Govorimo o totalnoj komunikaciji?
Pauzirajmo gigantski eksperiment u veštačkoj inteligenciji: otvoreno pismo
Andrej Petrovski
SHARE
Goran S. Milovanović
istraživač
Erik Šmit
Erik Schmidt
Ima li pilota u avionu?
Toga se, čini mi se iz nekih svakodnevnih razgovora sa ljudima, najviše plašimo.
Koji su neposredni rizici za zapošljavanje, obrazovanje, ali i budućnost?
Goranom S. Milovanovićem
Andrejem Petrovskim
SHARE fondacije
Stivom Voznijakom
Ilonom Maskom
generativnih veštačkih inteligencija
Ipak, verujem, i zbog toga sam između ostalog i potpisao ovo pismo, da ovakvi razgovori, kao ovaj koji mi sada vodimo, treba da se dešavaju češće.
veštačka inteligencija
Open AI
Chat GPT
Midjourney
kognitivni naučnici
Tehnološki razvoj je rapidan i toliko brzo će početi ovo da se preliva u primenu, u biznis, u ekonomske i privredne tokove itd. da nije loše „povući ručnu" u nekom trenutku, stati i, recimo, iskoristiti tih šest meseci za razvoj diskusije.
Kontekst je, pogotovo u razvoju digitalnih tehnologija i to se dešava, čini mi se, najmanje od 80-ih i 90-ih godina 20. veka, da razvoj regulative i razvoj etike, suštinski povezane sa njom, jednostavno nije u stanju da isprati brzinu tehnoloških i ekonomskih promena.
Mi tome svedočimo već decenijama kroz proces regulacije interneta, koji, na kraju, čak i za mene, iz pozicije liberala u političkoj filozofiji, teško je da kažem da je loše što nije regulisano do kraja.
Ali činjenica je da mi svedočimo tome kako je još uvek jako teško stići do konzistentnog regulatornog okvira za internet.
Ovo sada je promena za koju neki čak smatraju da je uporediva samo sa momentom kad se pojavio internet.
Videćemo.
Tada, negde između 1994. i 2002. godine kada je i ova emisija započela sa radom, bio je period traženja metafora za tu novu medijsku i tehnološku situaciju.
Potpisao sam poziv na moratorijum iako smatram da je neefektivan.
Ali je dobro da postoji.
Ali, mislim da je malo trebalo onako šakom o sto, da kažem, lupiti, da što više ušiju čuje i da se ljudi uključe u raspravu i kažu:
„Hajde da vidimo šta ćemo sa ovim da radimo".
A šta piše u pismu, samo ukratko, da bi naši slušaoci znali?
Altman
Majkrosoft
generativne veštačke inteligencije
GPT-4.
Tada su nastali termini koji nisu imanentno nastali u polju digitalnih tehnologija, već su preuzeti iz različitih oblasti.
Svet je već bio fasciniran i već su počeli razvoji digitalnih proizvoda, uveliko baziranih i na prethodnoj verziji.
Ova je, ispostaviće se, za skalu jača.
GPT-5
Future of Life Institute
Geri Markus
„Ima nas koji ovo potpisujemo ne razmišljajući možda toliko o dugoročnim posledicama, koje zaista mogu da budu veoma ozbiljne, ali se uglavnom odnose na sisteme koje mi sada nemamo, niti je predvidljivo da li ćemo ih ikada imati".
Ako smo odgovorni kao čovečanstvo, možda i ne moramo da ih razvijamo.
Mada smo retko odgovorni.
Dosta nas je zainteresovano upravo za kratkoročne posledice.
Lev Manovič
GPT
Markus
Bendžio
Yoshua Bengio
I ja se donekle slažem s njim.
Andrej
Sve vreme govorimo o razvoju tehnologije, o napretku, o profitu, o zaradi, a negde smo ispustili ljude iz cele jednačine, što je meni suštinski najveći problem u svemu ovome što se događa.
Samim tim, njihova kvantifikacija, odnosno merivost, nije nešto što može toliko precizno i efikasno da se radi tako što ćemo mi da referenciramo u odnosu na neki model.
Možemo, eventualno, da kažemo da ga nećemo više trenirati i to je to.
Međutim, verifikacija i implementacija toga jeste jako teška.
To znači da je multimedija označavala mogućnost jedne digitalne naprave da oponaša, simulira bilo koji drugi dotadašnji medij.
Evropsku uniju
To je problematično iz više razloga.
Samoregulacija u ovom kontekstu, naročito kad govorimo o najbogatijim kompanijama na planeti, svakako nije pristup koji će na prvom mestu imati interes ljudi, odnosno građana.
Svakako će se fokusirati na profit, pa je najveća obaveza regulacije – na strani države.
Evropska unija
AI Act
Akt o veštačkoj inteligenciji
Evropski parlament
To uvek može restriktivnije i mi se svakako zalažemo za što restriktivniji pristup, naročito kad su lični podaci u pitanju, da imamo tretman koji će zahtevati baš visoke uslove pouzdanosti u kontekstu obrade ličnih podataka, a s druge strane, negde sprečavanje takozvanog hordinga, odnosno gomilanja podataka, što jeste tendencija svih ovih inicijativa.
Zbog toga – što više podataka imaju, to bolje mogu da treniraju svoje setove, što iz njihovog ugla ima smisla.
Međutim, iz našeg ugla, kao organizacije koja se bavi zaštitom ljudskih prava u digitalnom okruženju, to nema poente.
To što neko hoće da ostvaruje profit, to nije ljudsko pravo.
Radio Beograda
Koristeći kompjuter, mogli ste pred sobom da imate i vizuelne i audio i lingvističko-verbalne naprave koje su imale multimedijsku funkciju.
Mislim, ako ima različita ekonomska prava i može da zarađuje novac na legalan način, na jedan ili drugi ili treći način, međutim, ni u kom slučaju ekonomska prava ne smeju da prevagnu nad fundamentalnim ljudskim pravima.
Potpuno smo izgubili humanocentrični pristup, odnosno da razmišljamo šta je zapravo civilizacijski razvoj, a šta je razvoj profita.
Legitimno je zarađivati novac.
Neću da ispadnem kao neki komunista koji ide na to da se sve nacionalizuje, međutim, svakako ne može, ponavljam, profit da ima veći prioritet u odnosu na civilizacijski razvoj i zaštitu ljudskih prava.
Ali ovoga puta se fokusiramo na rizike.
Ja mislim da kada je tehnologija u pitanju, uvek valja brinuti, bez izuzetka gde god da se nalazimo na skali tehnološkog razvoja.
Mislim da će se jaz između ljudi koji su na poziciji moći i ljudi koji su potpuno neprivilegovani s vremenom samo povećavati.
Silicon Valley
To je tada bila zaista fascinacija.
Penetracija tehnologije nije na 100%, ali jeste na relativno visokom nivou, naročito u zapadnom delu civilizacije.
E sad, to ne znači da smo svi mi koji smo na internetu, koji koristimo određene servise na internetu, poput društvenih mreža, da smo u potpunosti ravnopravni.
Ta priča o demokratizaciji je malo diskutabilna.
Donalda Trampa
Milioni ljudi čiji su podaci eksploatisani takođe su na tim istim društvenim mrežama, međutim, složićete se da im uloga nije ista.
Ceo ovaj razvoj se pakuje u neki paket kolonijalizma, koji je zapravo najpogubniji za najranjivije kategorije građana.
S druge strane, sprega moći između države i korporacije je nikad veća u tom smislu, od razmene podataka do prodaje različitih alata.
Davida
Golijata
Ono što se najčešće nudi kao mogućnost jeste get off the grid, odnosno isključite se iz mreže.
Što praktično znači neku vrstu socijalne i druge izolacije tako da je to neodrživ koncept.
Danas je taj termin „multimedija" toliko proširen, da ga je gotovo i bespotrebno koristiti.
U potpunosti se slažem.
Varljiv je taj deo u priči o tehnologijama i to vrlo jasno vidimo na primeru interneta, a vrlo verovatno ćemo videti i na primeru razvoja ovih novih, dostupnih veštačkih inteligencija, da samo pitanje pristupa na neki način rešava stvari, demokratizuje ih.
Ako govorimo o negativnim stranama, treba da razdvojimo te kratkoročne efekte koje, čini mi se, možemo da ocrtamo, vidimo, očekujemo u skorije vreme i one koji su na duge staze, koji mogu da budu vrlo zabrinjavajući.
Ali, iskren da budem, još nismo u zoni takvih tehnologija, što ne znači da ne treba da razmišljamo o njima.
Sistemi poput ovih, mogu vrlo lako, i to podvlačim, znači vrlo lako da se zloupotrebe iz perspektive masovne dezinformacije.
E sad, ako vi samo razvrtite unazad ovih nekoliko godina, recimo, tokom pandemije, što je bilo vrlo, vrlo karakteristično, videćete da se javna sfera ne nalazi u dobrom stanju.
Hladnog rata
Zemlje
generativne AI
Zamenili su ga drugi termini: „transmedija" – a to znači kretanje kroz različite medijske forme i mogućnosti izvođenja medijskih impakta kao takvih.
Znači, ta stvar uskoro stiže u ruke svakog od nas.
Ako imate dovoljno mudro organizovanu priču, pa imate pristup mreži koja može da širi vaše ideje, to može da ošteti demokratiju prilično grubo uništavajući samu njenu osnovu – dobro informisanog čoveka, koji može da održava paritet u javnom diskursu, razume šta se dešava itd.
Nećete da vam slobodni i odgovorni ljudi budu dezinformisani.
Onda džabe što su slobodni i odgovorni!
Druga bitna stvar su ove promene tržišta rada, odmah se svi uplaše oko toga, ali tržište se uvek menjalo.
Ali objasniti to nekome ko će izgubiti svoje radno mesto u narednih pet godina, a kako idu stvari, desiće mu se.
Zamislite, sva zanimanja koja su vezana za proizvodnju bilo kog, da kažete, tipskog teksta?
Zamislite rad u advokatskim kancelarijama gde imate ljude koji su specijalizovani da završavaju ugovore koji ne zahtevaju preterano proučavanje pravne problematike, ulaženje u detaljnu analizu nekog procesa i tako dalje.
Mnoga radna mesta će biti ugrožena i pitanje je sada šta s tim.
Multimedijsko je zaista jedna istorijska metafora koja je označila taj iskorak od analognog povezivanja različitih medijuma, materijala ili medija i tehnologija da bi se ostvario efekat u digitalnom svetu gde je bilo moguće to programirati na jedan jedinstven način.
učitelji
lekari
predstavnici
A sada vidimo da, nažalost, niko nije „pošteđen"?
programer
data scientist
softverski inženjer
Da, pa to je neverovatno!
Teško.
Ali programske jezike, koji su stvar vrlo pravilne strukture i visokodeterminističke, pokupiće kao ništa, pokupio je već.
Drugi termin je termin „novi mediji".
Sistemi o kojima govorimo postaju sve veći i počinju da pokazuju ponašanje koje ne razumemo.
I meni se čini da je upravo ovde ključ – ponašanje koje ne razumemo i posledice koje ne možemo da predvidimo.
To je osnov za strah koji osećaju mnogi ljudi.
Vlada
Institut za razvoj veštačke inteligencije
Chat GPT-4
koleginica
advokatica
Chat GPT-jem
advokatom
Taj termin takođe ima dugu, dugu istoriju.
Živimo, definitivno po svakom parametru, u neodrživom društvu – u ekonomski neodrživom društvu, u ekološki neodrživom društvu, socijalno neodrživom društvu...
Sve te nejednakosti, sav taj disbalans dovodi do maksimizacije te neke vrste entropije samog sistema.
rat u Ukrajini
Pitanje je kako će sve to da se završi.
Da li je gore nego što je nekada bilo?
Ne bih rekao.
Mi i dalje živimo u nekom relativno ušuškanom kapitalizmu, koji daje bar privid u okviru našeg mehura da će sve biti okej.
Da li će biti ili neće, to ćemo videti.
Danas nijedan medij koji se tako naziva, zapravo, više nije nov.
Ljudi će otkriti zašto je tako.
Od pomoći je u programiranju, svemu i svačemu, za zabavu je takođe izuzetan.
Lakše mi je da vidim tu vedru i optimističnu stranu.
Kažem mu:
Python-u
Živimo u interesantna vremena u kojima se dešavaju briljantni tehnološki proboji i razvoj.
A u isto vreme, svet je ušao u jednu ozbiljnu geopolitičku napetost, u jedan rizik koji nisam siguran da nam je bio potreban.
Nisam siguran kuda će da nas vodi dalje, poklopilo se sa ovom kugom što smo pominjali, odnosno pandemijom i to vrši jednu dopunsku vrstu psihološke presije na nas.
Ja, na primer, volim fotografiju da zovem novi medij iako ona ima skoro 200 godina dugu istoriju, zato što je stalno bila promena tehnološkog uzorka: od fotografske ploče, preko konvencionalnih analognih foto-aparata, do digitalnih aparata, aparata najrazličitijih naprava: od kompjutera, preko tableta, telefona.
rusko-ukrajinskog rata
Kugom zovem pandemiju kovid 19 jer pravim paralelu sa onom koja je bila okidač razvoja renesanse u ekonomsko-političkom smislu.
U vreme pandemije smo se vratili digitalnim tehnologijama i iskoristili ih upravo za to da nam bude bolje i da nam bude lakše.
Da možemo nešto da radimo.
Pokušajmo da zamislimo da nije bilo interneta i da ljudi nisu mogli od kuće da rade sa kompjutera…
I svi će sada fokusirati raspravu na probleme, a ima mnogo dobrih stvari.
Treba da se vratimo sebi, čovek je taj koji će donositi odluke šta će sa tom stvari da se radi.
Sam pojam novih medija imao je svoju protežnost.
Pa, nemoj ga onda učiniti autonomnim!
Uvek postoji ta odluka, da sednemo i kažemo: dobro, napravićemo fizičke i bezbednosne sisteme koji kažu da na internet možeš da dođeš dovde i ne možeš dalje.
U kontroli bilo kojih fabričkih, vojnih i sličnih sistema možeš dovde i preko toga postoje tvrda ograničenja, tehnološko rešenje i završeno, ne možeš da prođeš dalje.
Ima razloga za brigu, ali dobra stvar je u tome što je to u našim rukama, i dalje smo mi ti koji će odlučivati kuda će to da ide.
Bog
Negde i jeste magija odnosno mitologija 21. veka zato što i dalje u teoriji, u toj zamisli mi tehnologijom možemo da uradimo sve.
Tiktok
Netfliks
Microsoft teams-u
Ako već govorimo o tim neograničenim mogućnostima, deluje jako primitivno, odnosno deluje kao neka vrsta opterećenja više nego benefita, iz ove moje stolice gde ja sedim u ovom trenutku.
Muzičkim urednicima
organizatorima
tonskim snimateljima
realizatorima
umetnik
Mislim da je analogija dobra.
Artura Klarka
„Svaka dovoljno razvijena tehnologija je neraspoznatljiva od magije i najmanje tako deluje prethodnim epohama".
U momentu kad pustite da tehnologija vodi razvoj čovečanstva a ne obrnuto, neće biti dobro.
Šta je sad dalji put pisma kojim smo počeli razgovor, koji su sad neki naredni koraci?
Open AI-u
U svakom slučaju, dok motiviše aktere da izađu u javnost, govore o tome, priznaju sve što se dešava i kažu nam – radiće se ovako i ovako, mislim da je to pozitivan efekat.
A da će to zaustaviti razvoj, u ovom trenutku, to ne dolazi u obzir, nemoguće.
Označavao je i uvođenje novih, do tada nekorišćenih masovnih komunikacijskih sredstava.
Neće sigurno.
Ja se nadam da smo mi otvorili brojna pitanja i na neka smo uspeli da damo i odgovore.
Ovo je tema o kojoj ćemo još mnogo, mnogo puta govoriti.
Imaju osećaj sigurnosti i veruju da je u pitanju mreža gde su svi dobronamerni.
Nemaju osećaj da neko može da zloupotrebi podatke.
„Kompjuterisanje se više ne odnosi na kompjutere.
Ono se bavi načinom života.
Gigantski centralni kompjuter skoro je univerzalno zamenjen personalnim računarima.
Prvog svetskog rata
Videli smo kako se računari sele iz ogromnih soba u sobice, zatim na stolove, a danas se nose u akten-tašnama.
Ali ni tu nije kraj.
Početkom sledećeg milenijuma vaša leva i desna minđuša moći će međusobno da komuniciraju preko satelita na niskoj orbiti i imaće veću kompjutersku snagu nego vaš sadašnji PC.
Vaš telefon neće više stalno zvoniti.
batler
Masovni mediji će biti ponovo definisani od strane sistema za transmisiju i prijem personalizovanih informacija i zabave.
Škole će postati nalik muzejima i njihova dvorišta će služiti okupljanju, razmeni ideja i socijalizovanju sa ostalom decom iz celog sveta.
Digitalna planeta će biti nalik glavi čiode."
Nikolas Negroponte
Biti digitalan
Mirjanom Drakulić
profesorkom
FON-a
Svetlanom Jovanović
asistentom
Odseku za informacione sisteme i tehnologije
Prvo bez zvuka, zatim audio-vizuelni film, koji počinje da biva jedan ekspanzivni globalni medijum.
Akademski sajber-forum
Fejsbuk
Mirjana Drakulić
Krenuću od prve informacije.
Prva ideja je bila da istražimo koliko je ljudi iz studentske populacije priključeno na internet i kakav imaju stav prema različitim zloupotrebama.
Bilo je dosta zanimljivo i to je bio povod da nastavimo dalje.
Velikoj Britaniji
Delimično smo uspeli sa tom analizom, ali bilo je problema.
englesku
Potom televizija koja ima svoju dugu istoriju nastajanja počev od 20-ih godina, do komercijalne upotrebe 50-ih, zatim transformacija televizije u satelitske prenose, do razvoja digitalnih računara, digitalnih mreža, osnivanja protokolarnih mreža na kojima se zasniva internet, i popunjavanja tog internet prostora.
Mi smo drugi u svetu krenuli sa jednim ovakvim istraživanjem.
Prištine
anketari
Istraživanje je vrlo reprezentativno i već smo sa rezultatima izašli i u stručnu javnost.
To je bio pokušaj da se fenomen koji nam se učinio aktuelan, sa ogromnim brojem mladih ljudi koji se priključuju ovoj zajednici, osvetli.
Majspejs
Svetlana Jovanović
To je jedan potpuno novi fenomen.
Paralelno sa tim, nastale su brojne tehnologije sajber-karaktera, to znači povezivanje organskog i digitalnog sveta u sisteme.
Do sada su onlajn komunikacije bile kroz određene vidove chat room-ova.
Ono što su ove mreže donele jeste ukidanje privatnosti, oglašavanje svake individue imenom i prezimenom.
To je taj fenomen i promena koja se dogodila.
Tu je zanimljivo pitanje identiteta.
Došlo je do radikalne promene.
Mirjana
Postoji cela jedna skupina ljudi koja se krije, čiji identitet nije pravi – on je izmišljen ili je onaj kojim žele da se predstave drugoj strani.
Ne treba se zanositi da su sada svi otkrili sve, stavili svoju sliku.
Postoji mogućnost digitalnog uređivanja fotografije.
Sve je to moguće i sve se to radi.
Imamo mogućnost da se mnoge takve stvari odrade i nikada niste sigurni da li je slika koju gledate stvarna i da li je određena osoba zaista ta ili neko drugi.
Postoji mogućnost prikrivanja.
Ljudi treba da budu svesni da se iza toga kriju i mogućnosti različitih zloupotreba.
Čemu to služi?
Šta sa njime rade mlađi, šta stariji?
Svetlana
I dalje uglavnom za zabavu.
Manje-više, jednog dana ćete spavati u sobi koja je pametnija od vas.
Većina korisnika društvenih mreža kaže da to koristi za „ubijanje" vremena odnosno za druženje.
Ako biste otvorili bilo koju od ovih aplikacija, videli biste da možete svojim prijateljima da šaljete poljupce, zagrljaje... to su sve aplikacije koje uglavnom služe za zabavu, za igru preko interneta kojoj nema kraja.
Ljudi se uglavnom samo druže.
Ali ako ostavite neke stvari kao što su grupe interesovanja, fakultet sa koga dolazite, vi opet stičete mogućnost da sretnete nekoga ko vam odgovara po nekim interesovanjima.
Sve je moguće.
Koji su ključni zaključci ovog istraživanja?
Šta je ono pokazalo?
Rezultati su zadivljujući:
Da li su to samo pozitivne utopije?
To je medij koji ima značajnu ulogu u njihovom životu.
ispitanika
Tako je.
Fejsbuka
Zato smo postavili dva drugačija pitanja.
Prvo je:
„Da li vas brine zloupotreba?
" Ponudili smo odgovore:
Naprotiv.
„Ne, ne postoji mogućnost zloupotrebe" i „Ne, to me uopšte ne zanima".
Ne veruju da nešto može da im se desi.
Ima slučajeva gde su komentarisali da je neki njihov prijatelj okačio neku njihovu fotografiju i da to zameraju jer ih niko nije pitao da li sme njihova fotografija da stoji tu.
To je jedino što su eventualno prokomentarisali.
Obuhvatili smo studentsku populaciju, sledeći korak nam je da obuhvatimo srednjoškolsku populaciju, potom i osnovne škole.
Ovo jeste fenomen koji se širi među mladima, a njih ne zanima da li postoji mogućnost zloupotrebe.
lektorki
Olgi Babić
Postoji i ta druga priča, možda i najvažnija priča danas – o ugroženosti ove planete tehnologijom, permanentnom eksploatacijom prirodnih resursa, globalnim otopljenjem, zagađenjem.
Takav stav među mladima je upozoravajući.
Mislim da će poražavajući biti rezultati u srednjim školama.
Tu tek možemo da vidimo koliko mladi nemaju osećaj da može nešto da im se desi.
Bitno je da se otvaraju mogućnosti lakše komunikacije.
Mi koji se bavimo ovim problemima veoma smo zabrinuti zbog toga.
Pročitaću vam jedan podatak.
U toku dana obreže se negde oko 6000 devojčica u svetu i mnogo više dečaka.
Dakle, ne treba da prestanemo da se brinemo.
Moje pitanje na kraju se odnosi na savet, prevenciju i čuvanje dece od strane svih nas koji radimo i živimo sa njima.
To nije odvojeno od digitalnog sveta i to je nešto što treba uzimati u obzir.
Roditeljima ne preostaje ništa drugo nego da stvari preuzmu u svoje ruke.
Ne možete deci zabraniti korišćenje računara i pristup internetu.
Postoje određeni softveri, tzv. „kerberi" koji vode računa da deca ne mogu da pristupe određenim sajtovima ili sadržajima.
Škole bi trebalo da se zabrinu za to.
Deca imaju internet učionice.
Prepuštena su sebi.
Imaju pristup svemu.
Škola mora da zaustavi mogućnost da deca mogu svemu da pristupe.
Provajderi
„Novi mediji" su danas nostalgičan termin koji bi pre označio našu želju da zaista svaki dan otkrivamo nešto novo.
provajderi
Naravno, imamo vrlo mnogo ostalih subjekata koji bi morali da vode računa.
Ovo je krajnji trenutak da se zabrinemo.
Očigledno je da moramo da vodimo računa.
Zloupotrebe ima na svakom koraku.
Na internetu posebno.
Ona je skrivena, nije toliko očigledna i mnogi nisu svesni šta sve može da se desi.
U nekim slučajevima važna je obrada podataka da bi se zaštitile životno važne stvari.
To su bili ti prvi, inicijalni termini koji su se obraćali budućnosti.
Recimo, nečija krvna grupa.
To su sve podaci o ličnosti koji moraju da se obrađuju na osnovu zakona i u tačno određenu svrhu.
Ne mogu se obrađivati tek tako.
Ilustrativan primer: ako želim da prodam automobil, nije važno da li imam porodicu i koje sam krvne grupe.
Nevena Ružić
pomoćnica
generalnog sekretara
službi Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti
Republika Srbija
Evropske unije
Republike Srbije
GDPR
GDPR-a
I najzad, znamo li šta nas od sutra čeka ili ima mnogo toga što još uvek nije jasno?
Danas imamo termine kao što je „postmediji".
Opšte uredbe o zaštiti podataka
Službenom glasniku Evropske unije
Tada je formalizovana, a četiri godine je trajao rad na propisu i ostavljene su dve godine za usaglašavanje na nacionalnim nivoima.
Bio je to dokument koji se odnosio na vreme pre interneta u ovom obliku kako ga mi danas doživljavamo, pogotovo biznisa preko interneta, odnosno uopšte upotrebe informaciono-komunikacionih tehnologija, različitih softvera za obradu podataka.
Sve to nas je nateralo da shvatimo da je neophodan ovakav propis.
države članice
država članica
Ovaj termin u početku je korišćen da označi dinamični, prenosni radio-program.
Godine 2012. doneta je odluka da pitanje zaštite podataka o ličnosti i ostvarivanje prava pojedinca mora da bude rešeno na jedinstven način u svim članicama.
Postoje i drugi propisi.
Ali za nas pojedince, ova uredba je najvažnija.
Šta je sa onima koji posluju preko sajta booking.com ili preko sajtova za iznajmljivanje stanova i soba?
Da li se to i na njih odnosi?
Uredba
Treba videti šta je nečije poslovanje – koje je to tržište, biti iskren u tome.
To je bio termin koji je skovan za alternativne radio-stanice.
Ili obrnuto.
Ne možemo dati decidan odgovor.
Nema formule koja kaže: ako ispunjavate uslov a, b, c – onda se uredba primenjuje.
Na sreću, to nije jedino naša nepoznanica, mislim na našu zemlju.
Švajcarske
Primer hotela ili izdavanja soba je dobar jer može da bude dvostrukog karaktera.
Bilo bi sasvim logično i očekivano da sajt postoji i na nekim stranim jezicima.
Vrlo brzo je primenjen na mrežne internet sisteme komunikacije.
Republici Srbiji
Gde da se obrate oni koji imaju dileme?
Da li postoji neko mesto gde mogu da čitaju informacije?
pravnika
Služba Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti
Nezahvalno je tumačiti strani propis.
Mi ne znamo kako će se to primenjivati.
Ministarstvo pravde
Objavićemo neku vrstu saopštenja koje će obuhvatiti neka najčešće postavljena pitanja: kako mi to vidimo, uz ogradu da je to naše viđenje i da svako ko pročita može da ima stav koji se slaže sa našim ili ne.
Danas, zapravo, postmediji znače odsustvo komunikacijske naprave i njenu umreženost, gde mi umesto predmeta imamo odnose predmeta, tačnije odnose računara, računarskih centara.
GDPRom
Imate razne pružaoce usluga koji nude rešenja u kutiji, predstavljajući da je sve to vrlo lako, a to i te kako nije slučaj.
Evropski odbor za zaštitu podataka
To je telo koje daje tumačenja i savetuje u vezi sa primenom zakona.
Evropski supervizor za zaštitu podataka o ličnosti
I naravno, pojedinačni organi za zaštitu podataka o ličnosti.
Imamo li mi regulativu koja je usklađena sa ovom regulativom, a primenjiva je u našoj zemlji?
Zakona o zaštiti podataka o ličnosti
Taj nacrt je činio kompilaciju ove uredbe o kojoj danas govorimo i jedne direktive koja se tiče gonjenja za krivična dela, izvršenja krivičnih sankcija za zaštitu nacionalne bezbednosti.
Postmediji znače potpuno proširenje tehnoloških jedinica koje imaju svoje širenje i u prostoru i u vremenu.
Suštinski, to nije predstavljalo dobar osnov za dalji rad.
Taj nacrt je bio više kompilacija prevoda.
U domaćem pravnom sistemu takav propis ne bi bio sprovodiv bez nekih propisnih odredbi, bez prilagođavanja ustavu zemlje i drugim zakonima ili uopšte nekoj pravnoj atmosferi.
Govorila sam o tome da je pre ove uredbe postojalo nešto što je doneto 1995. godine.
Ta direktiva iz ’95. jeste manji standard zaštite podataka i obaveza u odnosu na ovu uredbu, ali je bez obzira na to dobar standard.
Očekuje se da mi pređemo taj put mnogo kraće i brže.
Da li je to realno – neko drugi treba da proceni.
Kao i sve druge novine i predlozi, ni ova uredba nema samo dobre strane, već ima i izvesne rizike ili možemo čak reći nedostatke u praksi.
Da li bismo mogli da ih sažmemo u nekoliko rečenica?
Izdvojila bih ovde jednu osobu koja, nažalost, više nije sa nama.
To je sad uvođenje u igru i geografije i geopolitičkih prostora.
Troškovi usaglašavanja nisu mali.
Možemo da idealizujemo situaciju i kažemo da je usaglašavanje već odavno počelo, korak po korak.
Spomenuli smo firme koje nude ta rešenja u kutijama.
To će biti prostor da neko zaradi a neko izgubi novac.
Na početku, tu će biti nekih lutanja.
Primera radi: da li svako mora da ima lice za zaštitu podataka o ličnosti.
To je jedan od mitova sa kojima su se susretali poverenici u stranim zemljama.
Termin postmediji ne znači više mašinu, već odnose u kojima se različite mašine mogu naći kao takve.
Akcenat smo stavili na kazne od 10 miliona evra ili 2% ukupnog prihoda.
To je kazna za tzv. manje, a 20 miliona evra je za teže kršenje obaveza.
Retko ko spomene da kazna počinje od jednog centa.
To se vaga.
Neće pljuštati kazne od 20 miliona evra.
To bi bilo nerealno očekivati.
Mit je i da ćemo morati da obrišemo sve podatke, da nećemo imati sa čim da radimo.
Evropski odbor za zaštitu podataka o ličnosti
Iz naše perspektive to može da bude od velike pomoći.
U tom smislu, postmediji su nužno vezani za pojam mreža.
To će nam dati neke smernice koje se tiču naše privrede.
Šta su konkretno podaci o ličnosti?
Šta je to o čemu treba da se vodi računa?
Da damo neke konkretne primere.
To je ono što čini mene određenom.
Međutim, podatak o ličnosti je i ono što me čini odredivom ili ono što se odnosi na mene.
Primera radi, da sam bila negde takođe je podatak koji se odnosi na mene kao podatak o ličnosti.
lekara
Podatak o ličnosti je ujedno i nečije mišljenje o nekome.
Internet jeste najpoznatija velika mreža.
I to je podatak koji se odnosi na mene, bez obzira na to da li je to mišljenje koje mi se dopada ili ne dopada.
Iako je to neki zaključak koji nije tačan, on se odnosi na mene.
To je sve podatak o ličnosti.
Tako definisano, sve je podatak o ličnosti.
Tu postoji granica koja se utvrđuje u kontekstu.
Svi ti podaci zaista se odnose na mene i suštinski meni pripadaju.
To su moji podaci, ne u smislu vlasništva, već su deo mene.
I ja sam ta koja treba da ima kontrolu nad tim podacima.
Uredbe
Podaci mogu da se obrađuju samo u unapred predviđenim situacijama.
Suočenje sa mrežama je važno.
Recimo, ako je to predviđeno zakonom.
Banke su dobar primer.
Tu je određeno zakonom koje podatke one moraju da obrađuju.
Povereniku
Nekad zakon propiše da moramo da obrađujemo podatke, nekad mi želimo da naše podatke obrađuju.
Nekada su ti podaci neophodni da bismo zaključili ugovor.
U nekim slučajevima važna je obrada da bi se zaštitile životno važne stvari.
To su sve podaci o ličnosti koji moraju da se obrađuju na osnovu zakona.
Kada su se pojavile, to je delovalo kao neograničen prostor ljudske slobode.
Moraju da se obrađuju u tačno određenu svrhu.
Na koga se ovo odnosi?
Na pojedince ili institucije?
Ovo je primenjivo u svakom slučaju.
Mora da postoji zakon koji propisuje obradu podataka ili je to situacija koja zahteva podatke.
Ali onaj na koga se podaci odnose treba da ima kontrolu.
Pojedinci uvek mogu da provere ko ima podatke o njima, da traže po kom se osnovu obrađuju podaci o njima.
Ako su netačni, može se tražiti izmena, ažuriranje, brisanje podataka.
Veoma brzo, ulazeći na internet, mi smo se našli u determinisanom prostoru, određenom uslovima ekonomije, politike, cenzure.
To je pravo na taj digitalni zaborav.
Pravo na brisanje podataka o ličnosti postoji od kako postoji zaštita podataka o ličnosti.
To nije nikakva novina.
Pravo na digitalni zaborav je da mi prilikom pretrage brišemo podatke o sebi.
Gugl pretrazi
Pomenuli ste podatke koji se odnose na naše zdravlje.
Šta je sa situacijama u kojima ljudi sami podele neku informaciju na neobazriv način ili smatraju da je u redu pisati o tome na društvenim mrežama?
To je ostavljeno našoj volji i stavu ili je i to na neke načine uređeno?
Mislim da neretko nismo svesni šta radimo sami sebi.
Onaj deo nadgradnje mrežnih mogućnosti i potencijala svakako su bile društvene mreže; najpoznatije su:
Ispostaviće se da najčešće svoju privatnost kršimo mi sami.
Ne samo našu, već i naših dragih ljudi.
Oni koji ne mogu sami za sebe da donose odluke, tu pre svega mislim na decu.
Jedna stvar je kada bi neko nešto objavio i da to bude dostupno javnosti.
Druga stvar je kada bih na konto tih podataka ja pravila neku novu evidenciju i neku novu bazu.
To je polje nezakonite obrade podataka.
Čak i ako su podaci javno dostupni, ne znači da sa njima možemo da radimo šta hoćemo, da ih uparujemo sa drugim podacima, da na konto njih pravimo neke profile ako to nije zakonom dozvoljeno.
Ideja je da podatak treba da bude zaštićen čak i onda kada je pojedinac na koga se odnosi lakoveran i deli podatke o sebi.
Možda je vreme da pažljivije razmislimo na koji način sami štitimo svoje podatke.
Hvala vam.
Tviter
Instagram
Kod nas postoji kultura sejanja podataka na sve strane.
Kod nas nije ništa nenormalno da kada odete u video-klub ili u hemijsku čistionicu, da vam neko kaže da ostavite skeniranu fotokopiju lične karte.
Mi smo u praksi imali slučajeve da čovek sazna da ima preduzeće i to milionski zaduženo onda kada dobije poziv za sud.
A kako je dobio preduzeće, to je velika tajna.
U svakom slučaju, nikako bez kopije njegovog dokumenta koji je posejao ko zna gde.
Rodoljub Šabić
poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti
Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku građana
Međunarodnom trgovinskom sporazumu o zaštiti autorskih prava
Poverenik za informacije od javnog značaja
nemačke
govornika
Nemačkoj
Adolf Hitler
Poverenika
Svi mi znamo da o svakom od nas postoje, na ko zna koliko mesta, različite baze podataka.
Danas je dobar broj tih baza verovatno elektronizovan.
Ti podaci se nalaze u nečijim rukama.
To otvara mogućnosti zloupotrebe: da nam neko nanese štetu, da sebi pribavi koristi na naš račun, da nam povredi ugled.
Zakon o zaštiti podataka
To nije lak zadatak.
Kod nas je još uvek dominantan stari, konzervativni mentalitet koji je produkt jednog kolektivističkog sistema vrednosti, u kome je sve državno, društveno i opšte, klasno.
Prosto nemamo kulturu zaštite privatnosti, barem na nivou na kom bismo je morali imati.
Miodragu Batici Bogdanoviću
Danas imamo mogućnost da svaki pojedinac sa svojim telefonom, tabletom, kompjuterom, laptopom, bude centar i izvor informacije.
Nije problem samo u našem zaostatku iza razvijenih zemalja.
Problem je što taj zaostatak počinje da se uočava čak i u odnosu na zemlje iz regiona.
Bilo bi dobro da damo neki primer kada je reč o povredi privatnosti u elektronskoj sferi.
U kojoj meri smo zaštićeni?
Jedan od gostiju emisije je rekao da u svojim imejl-prepiskama nikada ne piše ništa što nije spreman da sutra čita na naslovnim stranama novina.
To je pametno i odgovorno.
Jako je važno imati neku kulturu komunikacije na internetu koju mi opet nemamo.
To je jako dobro.
Nije dobro što se ne sagledavaju realno i moguće komplikacije, štete koje internet može doneti.
To je otvorilo jedno veliko polje u kome se pojavljuju igre zavođenja, spinovanja, stvarne ili lažne propagande, ličnog ili kolektivnog egzibicionizma, humane ljudske pomoći i poziva u pomoć na koje postoje stvarni pozitivni, ali i negativni odzivi.
To je odsustvo edukacije.
Jako malo se država time bavi.
Pokušavaju ljudi iz civilnog sektora da utiču.
Fakat je da ima neverovatno mnogo neodgovornog odnosa prema tome.
Na internetu se pojavljuju omladinci, jako mladi ljudi, koji nemaju odnos prema zaštiti privatnosti i to se kasnije može platiti skupo.
evropskim
A imali su i druge posledice.
Kakve su posledice kada se vi i ja dopisujemo i napišemo nešto što ne želimo da drugi znaju, a to, na primer, neko zloupotrebi i „okači" na neki sajt na internetu.
Te informacije koje se mogu pojaviti iz bilo kojih razloga, mogu se zloupotrebiti takođe iz bilo kojih razloga i na različite načine.
Ono što se kod nas ne zna, na šta ja pokušavam uporno da upozorim, jeste to da su dimenzije tog problema ogromne, prosto neshvatljive.
Društvene mreže su veliki ideološki ekonomsko-komercijalni, ali i egzistencijalni prostor.
federalne komisije za trgovinu
Već deceniju na top-mestu se drži taj fenomen koji se zove krađa identiteta, koji je u 90% slučajeva posledica krađe podataka sa interneta u savremenom svetu.
Pazite, podaci se kradu na sve načine.
Danas najviše sa interneta jer ih je tamo najviše i najlakše je sa njima manipulisati.
Na prvom mestu je krađa identiteta.
Mi se ne možemo ponašati kao noj i zabijati glavu u pesak.
Toj pojavi treba ići u susret.
Svim mogućim načinima treba smanjiti rizike na najmanji mogući nivo.
Kod nas to očigledno nije shvaćeno.
Štete, osim ogromnih materijalnih koje se mogu meriti milionima i milijardama, mogu biti i veoma neprijatne i kada se ne mogu meriti novcem.
Tviteru
Moramo menjati odnos prema sopstvenim podacima.
Ima zemalja u kojima je elektronsko kopiranje ličnih dokumenata strogo zabranjeno i rezervisano za par situacija koje država propisuje.
S druge strane, postoje ljudi koje sam upoznao, sa kojima i dalje komuniciram jedino preko ove mreže, nisam ih do sada u životu sreo.
Naravno.
Zamoliću Vas da kažete o čemu se zapravo radi.
To je jedan međunarodni dokument koji je izazvao ozbiljno interesovanje javnosti i neuobičajeno žestoke reakcije kada su u pitanju dokumenti te vrste.
To je jedan dokument koji je vrlo kontroverzan.
Ali, sve i da je otvoren i za nas, bio bih vrlo rezervisan.
Iz samog naziva proizilazi jedan legitiman cilj.
Nije sporno da postoji potreba da se štite autorska prava i intelektualna svojina i slične pravne i civilizacijske tekovine.
To je ona pozitivna strana.
Niko odgovoran to ne bi doveo u pitanje.
Nije sporno čak ni to da ima smisla praviti međunarodne dokumente koji će obezbeđivati ujednačenu praksu, kreirati standarde koji bi bili jedinstveni na širem prostoru, sa svrhom ostvarenja cilja zaštite autorskih prava i intelektualne svojine.
Sporan je način na koji je neko taj proklamovani cilj pokušao da realizuje.
Prva stvar je potpuna netransparentnost pripremanja akta.
eksponenti
Asanž
Vikiliksa
To je jedan vrlo fluidno napisan dokument.
Nema eksplicitnih stavova.
Imate norme koje omogućavaju toliko tumačenja.
Postoji realna sumnja da bi upotreba tog dokumenta mogla biti opasna sa stanovišta elementarnih ljudskih prava.
Negativna je strana što niste sigurni sa kim zapravo komunicirate.
Nakon pobuna i demonstracija, još pet vlada je reklo da neće da prihvati dokument.
Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti i informacija od javnog značaja
Htela bih da čujem Vaš komentar.
Rekli ste da smo mi na početku uspostavljanja bilo kakve zaštite podataka o ličnosti.
Kod nas kada se raspišu izbori, kada počne da se govori o izborima, kao da stane sve.
narodne poslanike
Ustavu
Pred sobom imamo gomilu zadataka koje bi trebalo rešavati.
Parlament
Ako ima dilema u pogledu toga da li nam u toku izborne kampanje treba nekakva rasprava o delikatnim pitanjima koja bi se mogla upotrebljavati u izbornom procesu – u redu.
Ja sam imao potrebu da ukažem da je to ozbiljna šteta.
Zakon o opštem upravnom postupku
profesori prava
Uopšte ne mogu da pronađem logično objašnjenje.
Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku podataka
ombudsmanu
ombudsmana
Procedura nije pokrenuta.
Zakonu
Zato je moguće govoriti o ideji totalne ili totalitarizujuće komunikacije.
Čiji je to interes?
Tu je i zakon koji bi doprineo rešavanju problema pravno nevidljivih ljudi.
To su ljudi bez identiteta.
Ljudi iz krajnje siromašnih struktura, ljudi bez adresa.
Imaju birokratske prepreke.
Pravno su nevidljivi, nemaju dokumente.
Predlog za izmenu
Zakona o vanparničnom postupku
Skupštini
Kome smeta taj zakon?
Ne treba da podležemo klimi da su izbori jedina i najvažnija stvar na svetu.
U svakom trenutku, na svakom mestu možete komunicirati, možete se povezivati i razmenjivati informacije, najčešće bez mogućnosti da ih prvo proverite.
Važna jesu, ali nisu jedina stvar i zbog njih život ne sme da stane.
Postojeći organi morali bi intenzivno da rade na rešavanju problema građana.
Zato valjda postoje.
Biće zanimljivo posmatrati na koje načine će se koristiti društvene mreže u izbornoj kampanji.
Verujem da će biti intenzivnije nego prethodnih godina.
Zanimljivo je pitanje privatnosti i onoga što može da se kaže i onoga što može da se zloupotrebi na društvenim mrežama u digitalnoj eri.
Koliko smo mi regulisali neka naša prava o tome šta možemo da napišemo na društvenim mrežama?
Šta je dozvoljeno a šta nije?
Šta možemo da učinimo ako se povrede ta naša prava?
Pravila nema.
Digitalne ikone 20+
organizator
Samo pitanje provere, evaluacije informacija jedan je veliki politički, etički, saznajno-epistemološki zadatak.
Zakon o zaštiti podataka o ličnosti
Razrada tih standarda morala bi biti stvar finijeg, preciznijeg uređenja specijalnim zakonima.
Mi živimo u svetu, u državi u kojoj na sve strane vidite video-kamere.
Snima se svašta.
To je evidentno.
A nemamo zakon?
Nemamo zakonsku odredbu.
Poverenik
Ja se pitam pod kojim se uslovima uvodi video-nadzor u ovoj zemlji.
Pod kojim uslovima u vašem ulazu sutra možete da ugradite video-nadzor?
Ovo su sve elementi koji nas suočavaju sa jednom situacijom totalitarizujuće komunikacije kroz hibridizaciju izvora i prijemnika komunikacionih alata kao takvih.
Drugo je pitanje – pitanje sankcija.
Potpuno je neuređena oblast.
I ja se plašim da ćemo se tek suočavati sa neugodnostima.
Prava eksploatacija još uvek nije počela.
bloger
Trudim se da ga koristim u svrhu promocije ovoga što radim.
Imate li utisak da Vam to pomaže upravo u te svrhe koje ste spomenuli?
To je ta razlika od utopijske fascinacije novim medijima pre dvadeset godina.
Pomaže.
Da ne verujem u to, ne bih to radio.
Cela poenta je u komunikaciji.
Ljudski život i jeste komunikacija.
Ne možete ostvariti nijedan cilj bez komunikacije.
Mi još ni internet ne koristimo na način na koji bismo mogli da ga koristimo.
Na koji način se onda uređuje ko će i na koji način pisati i komentarisati?
Šta su društvene mreže?
Šta je blog?
Bodrijaru
Šta je sajt?
Mi još nemamo potpuno pouzdane odgovore na ta pitanja.
Svaki čas se rađaju neke sumnje.
To je priča o mogućoj cenzuri na internetu.
Ja sam lično, kao građanin, protiv toga da se internet uređuje na klasične načine.
Da neko ulazi, uvodi red.
Osim kada je reč o stvarima koje se prepoznaju kao nezakonite.
Sve može, ali uz odluku suda.
Imate li utisak da pomaže onaj čuveni standard „odricanje od odgovornosti", koji mnogi sada već imaju u svojoj imejl-komunikaciji?
To je jedan prepoznatljiv pokušaj.
Koje pojmove danas treba da koristimo da bismo razumeli digitalni svet i okruženje u kome živimo i radimo: remedijacija, transmedijalno, spekulativni mediji?
Svi generalno treba da vodimo računa o tome.
Moraju se graditi standardi, moraju se edukovati ljudi.
Mora se znati i šta uopšte sme da se pojavljuje u elektronskoj komunikaciji.
Imate podatke koji su naročito osetljivi, koji ne treba da kolaju po mreži ili barem ne na načine na koje može da ih preuzme lako i brzo neko ko nikako ne bi trebalo da ima pristup njima.
To je stvar opšte kulture.
Jako mnogo treba na tome raditi.
Guglovoj
Veliki Gugl te posmatra
dopisnika
Vašingtona
Kako razmišljate o ovoj temi?
On je tužen u velikom broju zemalja zbog raznih stvari koje su mogle da se tumače kao nezakonite, u najmanju ruku kao ugrožavanje tuđe privatnosti.
Jedan od danas važnih termina jeste termin „remedijacija".
Gugl strit vju
Google Street View
Utvrdilo se da osim toga što snimaju ulice, što jeste zanimljiva i korisna stvar, prikupljaju usput i podatke raznoraznih vrsta sa nezaštićenih vajerles mreža itd.
Sasvim sigurno nisu jedini koji to rade.
Kako ćemo da unapredimo zaštitu privatnosti podataka naših građana u digitalnom svetu?
Nekoliko stvari je fundamentalno i ne treba izmišljati toplu vodu, to je neki put koje su sve tranzicione zemlje prošle.
Prvo, dobri zakoni, drugo snažan organ realno osposobljen da štiti te zakone i najvažnije – edukacija – što je moguće šira i obuhvatnija.
Mi malo radimo i na prvom i na drugom.
Ja se nadam da je naš razgovor, iako uglavnom o onlajn opasnostima više nego o prednostima, bio jedan korak u tom pravcu.
Da, internet je ogromno civilizacijsko dostignuće, ali postoje i rizici.
Upravo zato treba da budemo obazrivi.
On bi mogao da se prati u različitim varijantama i putanjama njegovog generisanja.
Roditelji često misle da ako su deca u svojoj sobi i ako su na internetu, da su potpuno bezbedna.
Nemaju nameru da se uključe u to šta deca rade na internetu i kakav je to svet koji se krije na mreži.
Druga krajnost je da se deci potpuno zabrani upotreba računara.
To je kao da ste detetu zabranili da upotrebljava hemijsku olovku.
Čuvati decu ispod staklenog zvona nikuda ne vodi.
Ono što se sa sigurnošću može reći je sledeće: osobe koje ne koriste internet sklone su tome da veruju kako je potencijalnih problema više nego što ih realno ima.
Postoje različiti statistički podaci o problematičnom ponašanju na internetu, ali nisu prava i precizna mera veličine problema.
Ukoliko se nešto loše desi vašem detetu, statistika ne znači ništa.
Mogao bi da se povezuje sa onim što je bila filmska montaža, televizijska montaža, kolažiranje, citiranje, preuzimanje i prenošenje uzoraka iz jednog u drugi kontekst.
koordinatorka
Centru za proučavanje informacionih tehnologija
CEPIT
Beogradske otvorene škole (
BOŠ
Tanja Milovanović
Bezbedno na internetu
Tanja
Vice president
Blackrock
Koji su razlozi zbog kojih ste se odlučili da objavite ovu publikaciju?
Na internet gledamo nekako pozitivno.
Stekli smo utisak da se često u medijima govori o njegovim lošim stranama.
Mi smo hteli da damo realan prikaz kakve su to neprijatnosti koje mogu da vas zadese na internetu, bez obzira na to koliko imate godina.
Ovoga puta smo se odlučili za roditelje.
Ona je namenjena roditeljima koji ne koriste internet, oni znaju nešto o tome ili ga koriste u manjoj meri.
Ipak, može biti korisna i onima koji koriste internet.
Danas ovaj termin znači mogućnost određenog tehnološkog sistema, recimo digitalnog sistema, da bilo koji medijski uzorak preradi i da ga u njegovoj preradi postavi u svet kao novi autentični impakt.
psiholog
Milina Petrović
Mi smo želeli da kažemo roditeljima na koji način da sve ono što primenjuju u vaspitanju dece prosto prošire na onlajn.
Hteli smo da izbegnemo krajnosti.
nastavnici
U uvodnom delu piše i zašto: zato što je važno da upoznate njihove navike i da budete uključeni u stvari koje rade na internetu, da razgovarate o internet prijateljima kao što ste navikli da ih svakog dana pitate kako je bilo u školi.
Ona pokazuje da više ne postoji nijedna autentična slika, već da postoji permanentna transformacija – fluks ili protok uzoraka koji se preobražavaju iz jednog medijskog ili programerskog slučaja u drugi slučaj.
Ne bih odvajala realno i virtuelno.
Mi smo ga nazvali spoljnim okruženjem.
Brojne studije pokazuju da deca koja su potekla iz porodica koje im nisu bile podržavajuće u određenoj meri, koje nisu uspele da budu podrška, da te osobe srljaju u neprilike.
Najčešće se govori o internet predatorima.
Oni koriste internet kao sredstvo.
Tu smo dali preporuku da obrate pažnju kada šalju fotografije dece ili ih objavljuju na mrežama da te fotografije ne budu dostupne svima, da izbegavaju slanje rodbini slika na kojima su mališani golišavi.
Tako mogu da zainteresuju internet predatore koji mogu da pokušaju da preko interneta dođu do toga gde oni žive.
U spoljnom svetu dolazi do realizacije zločinačke ideje.
Jedan deo publikacije je posvećen internet predatorima.
Taj programerski proces nije kao u ranim slučajevima istorije digitalnih tehnologija – programiranje, softverski rad, već pre svega aplikacioni rad, rad sa aplikacijama.
Najveće opasnosti na internetu vrebaju među vršnjacima.
To je takozvano vršnjačko nasilje.
Hejterska u smislu da grupa ljudi proziva neku osobu.
Deca često imaju osećaj da su anonimna i da mogu da se opuste.
Mi moramo da znamo kako da reagujemo na to.
Mi moramo da govorimo o onlajn reputaciji.
Sve što radimo na mreži ostaje u vidu nekog pisanog traga i sve to može biti problematično kasnije.
Ovo je samo još jedan prostor koji se otvara za vršnjačko maltretiranje.
Koja je razlika u odnosu na uobičajeno maltretiranje dece u realnom okruženju?
Načini na koje vi jedan uzorak pretvarate u drugi, filmski u slikarski, slikarski u fotografski, fotografski u zvučni, zvučni u taktilni u beskrajnom kruženju koje omogućavaju savremene aplikacije.
Razlika je u mestu na kome se zločin izvodi.
Kada je reč o spoljnom okruženju, to se najčešće dešava u krugu škole.
direktor škole
Kada se to obavlja na internetu, to ima uticaj na nacionalnom nivou i postaje vidljivo.
Nije vam svejedno ni ukoliko ste žrtva nečega, ni ako ste uključeni u maltretiranje.
Postoji transparentnost.
Publikacija je važna i zbog toga što i neko ko nikada nije imao prilike da se sretne sa internetom može da nađe odgovore na osnovna pitanja, pregledno je i ima dobrih fotografija.
To je veoma korisno.
Korisnik
tehnolog
Ono što ovu publikaciju razlikuje od drugih jeste pristup.
Pristupa se realnoj situaciji.
Lako je reći:
„Nemojte da se upoznajete sa nepoznatima na internetu".
Ali od toga nema ništa.
Postavlja se pitanje šta raditi u takvoj situaciji.
Obavezno neko treba da bude upućen u vreme i mesto dešavanja tog susreta.
Roditelji treba da pitaju šta se dešava na internetu.
Savet je: razgovarajte i budite podrška.
Budite otvoreni da dete ima slobodu da vam se obrati.
Danas je korisnik potrošač.
Deca često i u roditeljima i u odraslima vide autoritete.
Veliki je problem i što deca često ne razlikuju iskrenost od demagogije.
Roditelji treba da savetuju svoju decu da i na internetu nije dovoljno samo da slušaju ono što neko govori.
Kako se deca vaspitavaju za spoljno okruženje, na isti način treba da se vaspitavaju i za onlajn okruženje.
Ključno je da deca posmatraju roditelje.
Morate biti dobar primer.
Potrebno je pronaći meru.
Publikacija je napisana kao časopis, laka literatura.
Može se čitati na preskok.
psihologa
Onaj koji je u stanju da jedan digitalni uzorak preuzme i kroz određeni zahtev, aplikaciju, kroz programe koje koristi transformiše u neki drugi.
Koje su teme obrađene?
Uvodni deo – šta ih sve očekuje.
Dat je prikaz interneta za one koji ga ne koriste.
Kakve su međukorisničke aplikacije.
Vrlo kratko i lakim jezikom, oni koji koriste internet mogu da preskoče ovaj deo.
Pokušaćemo da ih prevedemo.
Prvi termin je private policy.
Čuvanje privatnosti podataka ne zasniva se samo na tome što decu treba da naučite koju vrstu podataka o sebi ne treba da daju.
Remedijacija je postala jedna univerzalna potencijalnost transformacija digitalnih ikona iz jedne ikone u drugu ikonu.
Na čemu se sve zasniva i koji je najadekvatniji prevod?
Private policy.
Policy je vrsta praktične politike.
Na ovaj način – politika upravljanja podacima.
hrvatskog
Oni najčešće prevode termine, mi ih preuzimamo, transkribujemo i koristimo.
Uzaludno je sve ovo prevoditi.
engleske
Verujem da pravopis mora da se menja, da odgovara svakodnevnim okolnostima.
Nemamo više stabilnu konačnu sliku, već imamo samo jedan trenutak ili jedan segment u permanentnim transformacijama.
Kada je reč o privatnim podacima, prosto ne možete da ih ne odajete.
Ukoliko želite da kupite nešto, morate ostaviti svoje podatke.
Problem je što vi ostavljate podatke sa kartice na kojoj imate ime i prezime, broj kartice koji može da zloupotrebi neko.
Uvek imate opisano na koji način ste zaštićeni.
Ali to ništa ne garantuje.
Većina korisnika interneta kada pokušava nešto da popuni, kupi i kada izađe pitanje „Da li se slažete sa ovim ili onim", najčešće klikće na „Da, slažem se.
Kako se od toga zaštititi?
U publikaciji piše da nikada ne treba verovati sajtovima koji nemaju jasnu politiku čuvanja i upotrebe podataka koje im dajete.
Kako da napravimo razliku?
To zahteva dodatni trud.
Tu se pojavljuje i pojam „transmedijalno".
Ukoliko ne postoji, potrudite se da ne ostavljate svoje liče podatke.
To sada zahteva još jednu veštinu.
pravnik
U pdf formatu publikacija može da se preuzme i pročita na internetu.
CEPIT-a
BOŠ-a
Danas on pripada familiji „transpojmova".
srednjoškolci
Komunikacija je ono što njih najviše zanima.
Istraživanje nije rađeno na nacionalnom uzorku.
Podaci mogu poslužiti kao indikacija.
Boje se da neko ne hakuje njihov profil i ne postavi nešto neprijatno.
Paradoks je to što oni vrlo malo rade na tome da zaštite svoje šifre.
Mi nemamo kulturu čuvanja ličnih podataka.
Imate pojam transkulturalno, transdisciplinarno, transrodno, transrasno.
Došlo je do specifične promene značenja reči prijatelj?
To istraživanje nismo mi radili.
Zaštitnika prava građana
Oni su se bavili problemom kome da se deca obrate ukoliko dođu u neprijatnu situaciju.
Malo njih je zaokružilo termin prijatelj, a većina njih termin najbolji drug.
srednjoškolcima
MINGLE
Nastao je 2007. godine.
RTS-u
To označava permanentni prolazak iz jedne situacije ili jednog ontološkog stanja u drugo.
Danas ima oko 30.000 do 50.000 posetilaca mesečno.
Mi smo radili obrazovne programe preko interneta.
Uključili smo sve one škole koje su bile uključene u program dobijanja informatičkih kabineta, koji su, nakon toga, uglavnom bili zaključani.
direktori
Mi smo pokušavali da na neki način uđemo kako bismo otvorili ta vrata i pokazali da računar nije samo sredstvo za programiranje.
Srednjoškolci
Zvali su nas i postavljali razna pitanja.
Mi smo se trudili da odgovaramo na sva ta pitanja.
Tako je došlo do ideje da se sve to postavi na veb.
Jedan permanentni nomadizam.
Portal je rastao.
Srednjoškolce
Imamo karijerno onlajn savetovalište.
Psiholog
Postoji arhiva svih pitanja i odgovora, što je takođe vrlo korisno za mlade.
Ako znamo da na mnogim platformama ljuti ljudi klikću mnogo više, dele i komentarišu mnogo više, da depresivni i anksiozni ljudi kupuju mnogo više, u komercijalnom je interesu tih sistema da nas u tom stanju drže što više.
Jer od toga prave pare.
Transmedijalno je vrsta digitalnog nomadizma.
Lazar Džamić
stručnjak za marketing
predavač
evropskoj
Dalibor Petrović
sociolog
Saobraćajnom fakultetu Univerziteta u Beogradu
Zašto moramo o tome da govorimo?
Mi bukvalno moramo da govorimo o tome.
Razvoj tehnologije je sada do te mere upleten u naše živote i do te mere imaju izuzetno jake uticaje na naše živote, da mi moramo da razgovaramo o ovim pitanjima.
Vidimo razne artefakte u našem kolektivnom i individualnom funkcionisanju gde upravo etičke odluke imaju loše i manje loše posledice po sve nas.
stručnjaka
Endru Mekstej
Kretanje kroz digitalne naprave, mreže, podmreže (tj. njihove realizacije kao što su društvene mreže u permanentnoj mutaciji). pri čemu niste vezani za taj jedan fiksirani medij, već za odnos medija koji je u permanentnoj promeni kao takav.
On je vodeće ime na tu temu.
Vode nas naši impulsi u pravcu onog što je zanimljivo, interesantno, lepo.
Nema tu mnogo razmišljanja o etici.
Kompanije su vođene profitom.
Postavlja se pitanje ko će da razmišlja o etičkim pitanjima.
Po mom mišljenju, to treba da budu regulatori.
Dalibore
sociologa
Sociolog
Treći pojam koji je za mene bitan jesu „spekulativni mediji".
regulatorna tela
To nije sporno.
Ali s druge strane, prosečni ljudi ne samo da ne pričaju o tome, već i ne razmišljaju o implikacijama tehnologije.
Tehnologije su sjajna stvar, ali mogu biti i jako opasno oružje.
Kada govorimo o tehnologiji i etici, mi govorimo o tehnologiji i društvu.
To je stara tema.
S druge strane, nismo razrešili ni elementarna pitanja.
Ljudi su danas spremni da prepuste sebe tehnologijama, a ne razmišljaju o bilo kakvim posledicama, što je zaprepašćujuće.
3E: estetika, epistemologija, etika spekulativnih i de re medija
I zato moramo da govorimo o tome i da podižemo svest običnih ljudi.
Da ono što je njima ugodno, jednostavno i lako, na duže staze može biti pogubno kako za njih kao pojedince, tako i za društvo u celini.
Lazare
Ima desetak oblasti u kojima postoje veliki etički izazovi.
Jedna od njih, koja se najčešće spominje, jeste prikupljanje podataka o ličnosti, manipulacija i analiza podataka.
Iako se radi na tome, trenutno nema regulacije za to koliko duboko analize smeju da idu i šta sve sa tim smemo da radimo.
Vrlo neetičke prakse vezane su za sam interfejs/ekran i to kako se on inženjerski manipuliše da mi uradimo određene akcije na ekranu koje su dobre za određenu kompaniju, a ne za nas kao potrošače.
Ili na primer, namerno nam otežava otkazivanje usluga, a lako se kupuju.
On označava tu situaciju da savremene digitalne tehnologije sa remedijacijom i transmedijalnim omogućavaju jednu vrstu spekulativnosti.
S druge strane, tu su i empatičke tehnologije.
Odnosno, sposobnosti sistema da sve bolje i bolje čitaju naša emotivna stanja.
Kako to mogu?
Pa tako što primećuju naše stanje, čitaju naša emotivna stanja.
Potom nam daju što više sadržaja koji će nas držati u tim stanjima.
Jer smo onda dobri potrošači.
Nil Poustmen
Umiranje od zabave
Hakslijeva dilema
Mi smo se toliko potopili u svet lake zabave, pacificirani, i bavimo se trivijalnim stvarima, umesto klimatskim katastrofama, koga biramo da nas vodi itd.
To znači stvaranje informacije, ili audio-vizuelnog taktilnog imputa, koji nije vezan za određeni stvarni fizički uzrok, već za određenu potencijalnost manipulacije digitalnim mogućnostima.
Imamo izazove manipulacije komunikacije, stimulišu se naše reakcije.
Postoji mnogo oblasti gde smo izloženi planiranim, svesno dizajniranim pristupima, da se naše ponašanje na neki način „okida".
Amerikanaca
Ali, te tehnologije su smišljene i stvarane tako da stvaraju zavisnost.
Android
IOS
Kada dođete u zonu refleksa, navika, kada ne razmišljaš već jednostavno radiš nešto – to je super za kompanije i komercijalnu sferu.
Mi smo, kao pojedinci, vrlo slabi.
nevladine organizacije
U tom smislu, reč spekulativni mediji ima dva izvora: jedan je u filozofskom smislu spekulacija, spekulativne filozofije – filozofije koja se bavi onim krajnjim duhovnim stvarima.
Kada govorimo o nama kao pojedincima, jedna od najvećih zabluda koja nam se servira jeste da se mi kao pojedinci možemo odupreti tako što nećemo koristiti tehnologije, izabraćemo da ih ne koristimo.
Živimo u takvom društvu da ako ne koristimo tehnologije, mi smo izostavljeni, autsajderi.
Zamislite jednog tinejdžera kojem ćete reći
– nemoj da koristiš mreže.
Ne možete nekoga ubediti da apstinira od potrebe da bude društveno biće.
Ne možete nuditi polovična rešenja.
Super je da svi budemo kupci, da gledamo TV preko interneta, ali nemojte se družiti i ostvarivati veze.
Naglašavam da je pristup ka pojedincu kao nekom ko može da izbegne ovaj silni aparat, sistem koji postoji poslednjih 200 godina – pogrešan.
Mi diskutujemo o tome na koji način možemo da mu se odupremo.
Postoji velika rasprava o tome jesu li tehnologije autonomne ili su podložne našoj kontroli.
Ali za reč duhovno ćemo imati zamenu i reći softverski svet.
Da li ih i do koje mere mi možemo urediti.
Ako smo maksimalno orijentisani ka profitu, uvođenje etičkih principa će biti dosta problematično.
Pokazalo se da je najbolji način za to – tako što će da vas konfrontiraju.
Ta potreba da nešto dokažete, da se odbranite, da vidite da li je neko, dok niste bili tu, vašu reputaciju narušio.
I kako ćemo mi sada to da rešimo?
Bez uticajnih glava, bez onih koji imaju odlučujuću reč, to se teško može urediti.
A šta je prvo što treba da rešavamo kada je reč o etici i tehnologijama?
Kada govorimo o ljudskim elementarnim pravima i slobodama i onome što ih narušava – to su etičke dileme i pitanja koja je potrebno urediti.
To su svakako pitanja vezana za privatnost jer nas to na prvom nivou pretvara u resurse.
Fondaciji za otvoreno društvo
Ivani Katanić
Softver u permanentnoj proizvodnji mogućih istina.
Mi smo resurs.
Svaki naš klik je resurs.
To je uzelo toliko maha da mi je prosto neverovatno kako ljudi to ne prepoznaju.
Ja obično kažem: zamislite da su pre 30 godina kompanije imale mogućnost da prisluškuju naše razgovore – šta planiramo, za šta štedimo, dogovaramo se o letovanjima itd.
I onda vas non-stop zovu telefonom i nude vam povoljne aranžmane, na primer, ili vam šalju brošure.
To se nama danas dešava, samo što to ljudi ne mogu da prepoznaju.
I kada prepoznaju, ne znaju koje su posledice.
A posledice toga će biti potpuna automatizacija našeg ponašanja.
Pod iluzijom slobode i slobodnog delovanja, mi ćemo se, na neki način, pretvoriti u automate koji se ponašaju na predvidljiv način u određenom trenutku, onako kako se nama diriguje.
Šošana Zubof
Doba nadzornog kapitalizma
autori
Neki ljudi misle da algoritmi pokušavaju samo da nas razumeju i da nam daju dosta toga što misle da nam treba.
Glavna svrha algoritma jeste da pokuša da nas „uobroči" u neku vrstu tipiziranog, predvidljivog ponašanja, da nas automatizuje.
Ne radi se samo o tome da nas čitaju, već da nam tipiziraju ponašanje.
potrošača
A kako tehnologija, da damo neki konkretan primer, prepoznaje da li smo srećni, veseli?
Po mnogo čemu.
Ivica
Marica
Ostavljamo toliko mrvica (podataka) za sobom da to nije normalno, moramo da počnemo više o tome da pričamo.
Pametne kompanije čitaju signale koje ostavljamo, a svako od nas ostavi oko 20.000 signala u digitalnom prostoru iza sebe svakog meseca.
Drugi izvor ovog termina jeste „špekulativni mediji" – ovo bi bio germanizam.
Mnoge kompanije su sada u mogućnosti da profilišu svoje korisnike na više od 500 signala.
Vama treba pedesetak signala da počnete da profilišete ljude.
Zamislite šta možete sa 3000 ili 5000 signala?
Razna čuda.
Analiziraju se naši postovi, jezik u njima, slike i emotikoni itd.
Na sve strane se nadziremo.
To su nama nepojmljive razmere.
Osim što smo neobavešteni i što ne govorimo dovoljno o problematičnim pitanjima kada je reč o digitalnim tehnologijama, koji su razlozi što je sve ovo o čemu mi govorimo neregulisano i dozvoljeno da se radi?
Potiče od reči špekulacija.
Ogromne su pogodnosti koje tehnologije nude ljudima.
Važan je i pritisak društva i zajednice da se određene nepravde isprave.
Kada je reč o konzumentima, tog pritiska nema.
Zašto ga nema?
Tehnologije nude određena rešenja koja su čak i egzistencijalne prirode.
Mi živimo danas u rizičnom društvu, ali i u konstrukciji rizičnog društva.
Hoću reći da naše društvo i nije toliko rizično koliko mediji stvaraju percepciju njegove rizičnosti.
Tehnologije nadzora za decu – pametni satići.
GPS
Roditelj se brine za dete.
Termin koji je zapravo vezan za tržišno, ekonomsko, berzansko poslovanje.
U praksi se retko dešava da dete bude izloženo stvarnom riziku, ali ponašanje roditelja je posledica percepcije rizičnog društva.
Zbog toga, iako ponekad nismo svesni toga, mi kao roditelji decu navikavamo da se osećaju komotno u sistemu nadzora.
A prirodno je da roditelji nemaju uvid u određene aspekte života naše dece, to je sastavni deo procesa odrastanja.
Ko treba da brine i da se bavi etičkim problemima i pitanjima?
Živimo u društvu u kome je poverenje u institucije na jako niskom nivou.
Ljudi ne veruju nikome.
Sigurni su da određeni interesi upravljaju razvojem tehnologije i regulatornim telima.
Uzdaju se u svoju procenu koristi i štete upotrebe tehnologije.
Postoje razlike među zemljama.
Odnosi se na poslovanje bez stvarnog finansijskog zaleđa, na pokušaje da ostvarite manipulativni uspeh kao takav.
Norvešku
Norveška
zakon o retuširanju telesnih prezentacija
influensere
Mladi upadaju u stanja anksioznosti i rade svakakve idiotske kozmetičke intervencije kako bi postigli nerealan ideal.
Treba da imamo pravo da budemo i digitalno isključeni.
Da nemamo nalog na društvenim mrežama ako to ne želimo.
Linktin
LinkedIn
Nego možete samo da birate između dve opcije:
Savremeni mediji i društvene mreže imaju tu moć spekulativnosti i špekulativnosti.
Da, želim to ili 2.
Reci mi nešto više o tome.
Da, postoje razne manipulativne prakse u samom dizajniranju ekrana.
Recimo, pojavi se „boksić", poruka na ekranu gde vam sistem kaže – a što ti ne sinhronizuješ tvoje podatke sa svim ostalim?
Nema opcije da kažeš ne, niti da se zatvori taj „boksić".
I onda gubiš silnu energiju i nerviraš se, pokušavaš da se toga ratosiljaš.
Univerziteta Stanford
Linktinu
Možda to da nam ispričate, to je vrlo ilustrativan primer.
Da, to je primer empatičnih tehnologija.
Mi nismo svesni šta sve može da se radi sa našim podacima.
Spekulativnost proizvodnje različitih mogućih potencijalnih, pa čak i projektivnih istina, ali i špekulacije tj. proizvodnje lažnih istina i predstava.
Stanford
Ako je obrađeno pet slika, onda je procenat tačnosti 91%.
U marketingu postoji segment, potpuno legalan, „ružičasti dolar" ili „ružičasta funta", znači gej populacija.
Zašto?
Pa, zato što su oni fantastični potrošači.
Znači, ti legalno dolaziš do podataka, jer su oni neku vrstu pristanka dali kada su se, npr. pretplaćivali na časopise, učlanjivali u klubove itd.
A zamislite ako ne daju nikakav pristanak niti znaju da neko obrađuje njihove podatke, a mi onda počnemo da ih targetiramo kao kupce, a niti oni znaju da mi znamo, niti bilo ko drugi zna da mi znamo.
Da li je to etički?
U političkim raspravama danas se često govori o botovima i ulozi umnožavanja informacija koje skrivaju mogućnost informacijskog, odnosno komunikacijskog čina kao takvog.
Dešavalo se da im na kućnu adresu stignu proizvodi, da im pošalju letke vezane za trudnoću i da njihovi roditelji to vide.
To je na toliko načina etički pogrešno.
Guglu
Znači, nisam čuo nekoga da olako ili neetički o tome razgovara, a kamoli da sam video takve prakse.
Podaci koje imaju su verovatno milion puta veći od onoga što oni koriste.
Zanimljivo.
Kako?
Terminu „spekulativni mediji" ja sam ponudio jedan termin koji je čista moja izmišljotina, nema univerzalnu upotrebu, lična je.
Pa evo, dva android telefona koji nikada ranije nisu bili jedan blizu drugog.
Uveče, najčešće, nađu se jedan pored drugog, provedu neko vreme zajedno, celu noć možda i onda se ujutru raziđu i možda nikad više ne sastanu.
A na bazi drugih podataka, mi možemo često da znamo i pol tih osoba.
Kada bi neko hteo da sazna to, mogao bi.
Ali kaže i da su sistemi apsolutno ravnodušni prema nama, tretiraju nas kao izvor podataka.
Zato oni, bez ikakvog respekta i poštovanja naše privatnosti, manipulišu tim podacima i pretvaraju ih u robu koju prodaju drugim IT kompanijama.
Ministarstvu informisanja i telekomunikacija Republike Srbije
Registru nacionalnog internet domena Srbije
To je termin „de re mediji".
Mi smo resurs i to je ono što je problem.
To treba urediti bolje, na neki način.
Mi dobijemo politike privatnosti, koje možemo da pročitamo i da vidimo da li se slažemo sa politikom privatnosti.
Ako se ne slažete, onda ne možete da instalirate to što ste hteli.
Ili možete da instalirate, ali bez velikog broja suštinskih karakteristika.
Kažu da bi prosečnom korisniku bilo potrebno tri ili četiri meseca da pročita politike privatnosti samo za aplikacije koje ima na svom telefonu.
I da ih razume.
Jasno je da je svrha takvih politika privatnosti da nas odvrate od toga da ih čitamo.
aktivista
Deceptive patterns
varljivi obrasci
teologa
Dalibor
Tehnologija nije prirodna sila.
Kreira je manja grupa ljudi sa određenim ciljevima, često nisu dovoljno svesni šta to sve može da znači u budućnosti, ne razmišljaju o negativnim posledicama svojih ideja, samo o pozitivnim.
Ali, ponavljam, to je kreirano od strane ljudi i mi možemo na samom izvoru da to poguramo u nekom drugom pravcu.
Pitanje je samo da li smo, u okviru postojećih društveno-ideoloških sistema, mi sposobni da to uradimo ili ne.
Tehnologijom se može upravljati.
Iako ona ima svoje zakone i kada krene na jedan put, ona podjarmljuje, da tako kažem, i društvo i prirodu.
Mi moramo da ugradimo određene mehanizme na različitim nivoima.
To je bilo moje uverenje naspram te permanentne tehnološke, programerske, aplikativne, političke, komercijalne proizvodnje spekulativnih, špekulativnih informacija.
Mi ne možemo očekivati to od kompanija koje su orijentisane na profit.
Država, naravno, mora da odigra ključnu ulogu.
Moramo da menjamo stvari.
Ovo, kako je sada, neodrživo je.
Činjenica je da informacija ima previše, da informacije nisu isto što i znanje, znanje nije isto što i mudrost, mudrost nije isto što i sreća.
U takvom kontekstu, pitanje digitalnih biblioteka i upravljanje znanjem od presudnog je značaja.
Potrebno je ulagati u upravljanje znanjem, a to znači u biblioteke i digitalne sisteme koji će se baviti upravljanjem znanja.
Digitalna tehnologija je uključena u stvarni fizički svet kao njegov konstituent.
Toma Tasovac
rusku
Harvardu
Univerzitetu Prinston
Držali ste brojna predavanja i kod nas i u svetu.
Harvarda
Koje je to interesovanje povezalo ove dve oblasti?
To se desilo krajnje slučajno.
Dugo sam se bavio teorijom književnosti.
teorijom hiperteksta
Vi imate beskrajna skladišta informacija koje su vezane za internet.
Razmišljajući o hipertekstu, počeo sam da se zanimam i za digitalnu književnost.
Korak po korak, shvatio sam da se zaista nalazimo u jako zanimljivom istorijskom trenutku po pitanju humanističkih nauka.
S jedne strane, živimo u vreme kada su humanističke nauke predmet specijalizacije.
Svi mi radimo na nekim malim temama.
Prošlo je vreme velikih narativa, modernističke vere u budućnost.
S druge strane, digitalnom revolucijom otvorilo nam se jedno ekspanzivno polje informacija i mogućnost da pristupamo knjigama i idejama koje nismo ranije imali.
Mislim da su to dva trenda koji su kontradiktorni.
S jedne strane, naši vidici se sužavaju, s druge strane, oni se šire.
Mislim da u tom čvorištu leži moje interesovanje za digitalne humanističke nauke.
Preopterećenost/prezasićenost informacijama jedna je od ključnih osobenosti savremenog medijskog okruženja.
To znači da imate magacine u kojima su memorijske ćelije.
Kako se vi u tom pogledu snalazite?
Bodrijar
Bodrijara
On je rekao da ono što saopštavamo više nije sadržaj nego sam čin komunikacije.
Praktično cela komunikacija je ispražnjena.
Ja se duboko ne slažem sa tim.
Mislim da je to jedna tipična intelektualna žalopojka koju je čovečanstvo uvek imalo – da se nalazimo na ivici propasti, da je jezik na kraju svog razvitka.
Imate zgrade kojima se upravlja kompjuterski i koje zapravo imaju svoju intelegibilnu mogućnost reagovanja na živi odnos sveta.
bibliotekari
Postali su neophodni.
Većina ustanova kulture ima na svojim sajtovima mogućnost komunikacije sa bibliotekarom.
Da li se slažete da je to nužno?
Apsolutno.
Ne samo da su danas posebno nužni, nego su, kao i cele humanističke nauke, prošli kroz jednu krizu autoriteta.
bibliotekar
To je slika nekog starog analognog bibliotekara.
Bibliotekar
Imamo i sam kompleks meteoroloških, klimatskih, geografskih, prostornih odnosa koji su danas integrisani sa digitalnim sistemima.
bibliotekarima
Bibliotekarima predstoji deportalizacija: znanja koja se pohranjuju u bibliotekama moraju se uklopiti u opštu mrežu znanja koju čini internet.
Predstoji dosta izazova oko tog uklapanja u logiku izazova i logiku mase.
Internet i nove tehnologije nude nove metode za učenje stranih jezika.
„Transpoetika"
Šta je to što je nedostajalo?
English as a second language
engleski kao drugi jezik
engleskog
Termin „de re mediji", po mom mišljenju, označava tu situaciju kada se digitalni svet suočava sa stvarnim svetom.
postdiplomcima
slovenskih
Mi smo gramatiku radili od šale.
Onda je došao momenat kada su ti ljudi želeli da čitaju tekstove i želeli su da čitaju kvalitetnu literaturu koja nije laka da se čita:
Crnjanski
Andrić
srpske
Da napravimo platformu koja će integrisati štampanje književnih dela i leksikografsku aktivnost.
Tog trenutka mi ulazimo u polje ekologije, ekoloških kriza, ekološke katastrofe ili suočenja sa pitanjem ‒ šta bi se desilo kada bi na jedan trenutak neko isključio internet?
Tako da kada neko čita tekst, može da klikne na bilo koju reč i da dobije prevod iz našeg rečnika.
Na tom projektu radim već nekoliko godina, projekat je epskih dimenzija i još uvek nije onlajn.
To je projekat na duge staze.
Šta je ono što ste do sada, da kažemo internet jezikom, „ubacili"?
Ubacili smo dosta reči.
Prinstonskom „Wordnet"-u
To se najlakše objašnjava preko primera.
Svi pojmovi koji su sadržani u tom većem pojmu.
Akademskoj knjizi
Kako bi fizički, egzistencijalni svet izgledao?
Tako se gradi jedna mreža koja može da se predstavlja na različite načine, da se vizualizuje.
U ovaj projekat je neophodno uložiti i finansijska sredstva da bismo mogli da angažujemo veći broj ljudi koji će na njemu raditi.
Kada završite ovaj projekat, ko će od njega imati koristi?
Ono što mi radimo u daljoj perspektivi ima veze sa razvojem tzv. semantičkog veba.
Istorijat interneta je prošao kroz dve značajne faze.
U početku, internet je bio platforma autoriteta gde su univerziteti, kompanije mogli da objavljuju neke svoje brošure i nije bilo interakcije među korisnicima.
To je bila jedna digitalna štampana platforma.
Sada se govori o vebu dva.
To je interaktivni internet.
Mi smo u polju dinamičnih, permanentnih konflikata, situacija i rizika.
Treći stupanj će biti semantički veb.
Komunikacija među sajtovima će biti olakšana razvijanjem pametnih agenata koji će biti u stanju da podatke prikupljaju i semantički obrađuju na način na koji danas nisu u stanju.
Radi se na semantičkom vebu.
Nadamo se da će naš rečnik da postoji kao veb-servis, kao model rečnika koji može da komunicira sa raznim sajtovima.
istraživač digitalnih humanističkih nauka
Šta pod time podrazumevate?
Digitalne humanističke nauke su jedno interdisciplinarno polje koje se bavi upotrebom tehnologija, teorijom i praksom upotrebe tehnologija u istraživanju humanističkih nauka.
Često se mislilo da je tehnologija nešto što je vezano za prirodne nauke.
Živimo u vremenu kada je kompjuter ne samo priručno sredstvo u istraživanju, nego konstitutivno sredstvo u tom procesu koji neosporno utiče i na proces i na rezultate istraživanja.
Zato mnogi govore o vremenu u kome živimo kao o vremenu totalnog rizika.
Serap Kurbanoglu
Ankare
kritičara
Da li se slažete?
Samo kada kažemo „amaterizam", to ima pejorativni prizvuk.
Ja smatram da je vreme elitnog znanja prošlo.
Internet nije dostupan svima.
Severnoj Americi
Internet je i dalje vezan za ekonomske sile.
On nije samo platforma znanja već i ekonomska platforma.
Mi se nalazimo u jednom polju koje je provokativno i zahteva analizu i istraživanje.
Da ne govorimo o teorijama zavere.
Amazonu
Prema tome, ne smatram da neko mora da ima akademsku titulu da bi rekao nešto pametno ili ne.
Ali ja sam dete digitalnog doba.
Neko ko se sa internetom upoznao u kasnijem dobu života tu će možda videti problem.
Rekli ste da se bavite i digitalnom leksikografijom i metaleksikografijom?
Metaleksikografija je nauka o rečnicima.
Mene rečnici oduvek fasciniraju.
Oni su ogledala pismenosti jednog društva.
Sve knjige ovog sveta sadržane su u rečniku, ali nekim drugim redom.
Podelite sada sa nama i svoje teze o digitalnom fašizmu i digitalnim proleterima.
Oni su interesantni jer su uvek ideološki obojeni.
Ako pratite razvoj leksikografije i razvoj rečnika, videćete da je to zanimljiva istorija kako se menjao koncept jezika i društva, kako su definisane neke reči.
Mi imamo primere rečnika koji su zabranjivani iz ideoloških razloga.
To su strašno žive knjige.
Kada se dođe u vreme digitalnih rečnika, stvari postaju još uzbudljivije.
Imamo mogućnost da uklapamo rečnike u tekstove, da čitavi tekstovi postaju delovi rečnika.
Linkovi koji se tu rađaju omogućavaju nam da iz jedne rečničke jedinice odlazimo na neki tekst.
Digitalna leksikografija se vraća korenima iz kojih je izrasla leksikografija.
To je bilo u srednjem veku kada su ljudi nailazili na nepoznate reči u tekstovima koje su čitali i onda na marginama pravili glosarijume, tj. definisali ili prevodili te reči.
Gugl buks
Google Books
To je jedna mala igra.
Značajno je pre svega zbog velike ambicije.
Da li je moguće – ne znam.
Pogurao je neke druge ljude i institucije da shvate kako je digitalizacija nešto što je neophodno u ovom trenutku.
Bitna je digitalizacija sadržaja.
Daleko je od savršenog projekta.
To su softveri koji prelaze kroz slike i pokušavaju da prepoznaju slova da bi isporučili tekst.
Ali problem je sa tekstovima na stranim jezicima, sa starim pismima.
Danas se termin „fašizam" koristi beskrajno, za sve što treba i ne treba.
U tim slučajevima je tekst koji se isporuči često potpuno nečitljiv.
Ključne reči predavanja „Zašto svaka slika nije uvek vredna hiljadu reči: digitalne biblioteke iz tekstualne perspektive"?
Za nas koji se bavimo tekstualnošću nije dovoljno da imamo slike tekstova koje ćemo čitati.
Neophodno je da vidimo sliku, kvalitet pisma, šta je pisano na marginama.
Ali kada dobijemo tekst kao sliku, ne možemo mnogo da uradimo – možemo da ga pročitamo, naučimo napamet.
Prednost digitalne tehnologije je to što nam daje mogućnost da ga pretražimo.
Da pravimo statističke analize.
Jako puno može da se sazna o književnom delu kada se uradi statistička analiza.
Razvija se grana koja se zove vizuelizacija podataka.
Omogućava nam da stvaramo grafikone književnih dela na osnovu frekvencija reči.
politički radnik
vođa
Musolini
italijanski
Dobijate vizuelnu mapu književnog dela koja ukazuje na stvari na koje niste obratili pažnju dok ste čitali tekst.
Činjenica je da svaka slika nije vredna hiljadu reči.
Reči su nekad bitne da bismo mogli da uradimo nešto sa tekstom.
Godina 2008. je godina informacione pismenosti.
Kako vi razumete ovaj pojam?
To je prosto sposobnost da se čovek snađe u današnje vreme.
Danas ne treba praviti razliku između informacione ili digitalne pismenosti i pismenosti uopšte.
Nemoguće je biti pismen, a ne biti u stanju da se dođe do određene informacije na internetu.
Budućnost je u digitalnom.
Danas je to metafora.
Ne zbog toga što će nam digitalno samo dati odgovore na našu krizu identiteta već će nam pomoći da savladamo informacije.
Vaši omiljeni veb-sajtovi?
To je sajt na kome živim.
Internet je bio jako turobno mesto.
Crno-belo mesto bez slika.
Pretrage interneta nije bilo.
U početku je internet ličio na telefonski imenik.
Metafora za prelaz od totalne komunikacije ka totalitarnoj komunikaciji.
Pomenuli smo semantički veb.
Šta vidimo i šta bismo želeli da vidimo u budućnosti kada je o internetu reč?
Semantički veb
Internet je sastavljen od pojedinačnih sajtova.
Neće biti vezani za konkretne institucije.
Biće postavljeni na internet da bi bili upotrebljeni.
Softverski agenti
To je uzbudljivo polje.
Dvema osobama zaista posebno hvala jer su bile najupornije u podršci i podsticanju da započnem, obavim i završim ovaj lep, ali prilično kompleksan posao.
Fašizam sam ovde upotrebio kao metaforu da bih označio situaciju gde poslovno-ekonomsko-politička artikulacija diskursa u digitalnim sistemima i mrežama biva primenjena na artikulaciju stvarnog života.
Sa velikim uzbuđenjem čekam sledećih 15 godina.
zaposlene
zaposlenih
Trećina je rekla da bi pristala.
Sagovornici su:
Tanja Jakobi
izvršna direktorka
radnicima
Milan Šolaja
vojvođanskog IKT klastera
učesnik
Danilo Krivokapić
Centra za istraživanje javnih politika
Pravno uređenje rada od kuće definiše se aneksom ugovora o radu.
zaposlenima
menadžere
direktore
Danas razgovaramo o rezultatima ovog istraživanja.
Digitalnim fašizmom sam nazvao taj trenutak kad logika softverskog, poslovnog ili političkog razmišljanja zasnovana na softverima po uzoru na PR rad, biva primenjena na artikulisanje i upravljanje samim ljudskim životom.
poslodavca
Kako može da se prati koliko smo produktivni?
Ako smo daleko od kancelarije, da li smo i daleko od ugovora?
poslodavci
Milane
Da li je u praksi zaista bilo tako?
Pretpostavljam da jeste.
Rad od kuće u IT i nije neka velika novost.
IT industriji je bilo lakše.
To znači da vi danas imate političke partije koje nemaju ideologiju.
Mi smo pratili situaciju.
Par meseci po izbijanju kovida, mi smo uradili istraživanje.
Zaključili smo da je rad od kuće uticao na porast produktivnosti u IT kompanijama.
Ljudima se to svidelo.
To je potrajalo dva-tri meseca.
Nakon toga je produktivnost počela da pada i vratila se na uobičajenu.
Danas imamo situaciju koja prouzrokuje dosta problema.
To su problemi mnogo veći od problema pravne regulative.
One imaju sisteme koji prate promene javnog mnjenja koje se mere, analiziraju putem digitalnih tehnologija, na osnovu toga se stvaraju paradigmatski oblici koje treba realizovati i artikulisati.
Kako produktivnost rada od kuće može da se meri?
To je zanimljivo pitanje.
U IT kompanijama se produktivnost lako meri: isporučenim kodom, zadacima.
To je moguće u nekim drugim industrijama.
U IT kompanijama rezultati rada ne mogu da se ne vide.
Šta je prihvatljivo kada je u pitanju primena aplikacija koje procenjuju našu efikasnost?
To je jako osetljivo pitanje.
gospodara
Ja sam jako protiv tih intruzivnih mera nadzora.
One su previše agresivne.
Meni bi to bilo neprihvatljivo.
Neko je pomenuo da ljudi često koriste takve alate kao zamenu za loš menadžment.
Ipak, mislim da moraju da postoje dobro organizovani poslovni procesi.
Rad od kuće je dvosekli mač.
Ja radim od kuće i znam da takav model zahteva dobru pripremu i određeni nivo discipline.
Ukoliko to ne postoji, vrlo brzo postane nejasno da li radite od kuće ili živite na poslu.
Definitivno je to pozitivan pomak, ali nosi i negativne strane.
Njemu sam suprotstavio, takođe, metaforički termin, Marksov termin, „proletera" koji je imao svoju posebnu funkciju u 19. veku.
Taj model je postao prisutniji sa pandemijom, ali neće nestati.
Mnogi su u različitim industrijama našli da ima više prednosti nego mana.
poslodavcu
zaposlenom
poslodavaca
Mi smo (u vreme istraživanja) kao zemlja već dugo imali iskustvo organizovanja rada od kuće i trebalo je da imamo drugačiji pristup tome.
radnici
On pokazuje da digitalno može imati tu funkciju emancipacije.
poslodavce
Ta njihova dobra vera praćena je velikim neznanjem o tome koji se podaci prikupljaju, sa kojim ciljem, gde se drže, ko ima pristup ovim podacima i u koje svrhe ih koristi.
Danilo
Poslodavcima
Problem je što se tehnologija pravi na takav način da onima koji su na poziciji moći daje mogućnost da nadziru druge.
Internet je savršena alatka za nadzor svih.
Aplikacije za kolaborativni rad nastaju kao sredstvo koje pomaže ljudima da bolje rade.
Digitalni proleteri su ljudi koji pokušavaju da putem digitalnih tehnologija dođu do određenog stepena proširenja polja slobode.
Postoje razlozi da se prati produktivnost, ali privatna sfera mora da ostane privatna.
I poslovni proces i tehnologija moraju da se urede na način da to tako ostane.
Ovo je drugo istraživanje na ovu temu.
Prvo smo radili kada je korona tek počela.
predstavnicima sindikata
Oprema i nameštaj za rad od kuće?
A sloboda znači ne samo slobodu delovanja ili odgovornost za slobodu delovanja, već i moć da pojmimo svet u kome živimo.
Ankete nisu vođene u istim preduzećima, pokušavali smo da obuhvatimo jedan široki prostor.
Kroz intervjue smo shvatili da se situacija dosta dinamično menjala.
Radnici
Bilo je važno da se ispliva iz problema.
Ja verujem da je i sada situacija vrlo dinamična.
Mnoge firme su (u međuvremenu) organizovale rad u hibridnoj formi, dakle, kombinovano iz poslovnih prostorija i od kuće.
Na neki način, mi živimo u vreme permanentnog konflikta digitalnog fašizma i digitalnih proletera.
sindikata
Ipak, nisu hteli da neka od pomenutih prava stave i u kolektivne ugovore, odnosno izbegavali su da taj deo bliže regulišu u kolektivnom ugovoru.
Koja su njihova osnovna prava?
Pitanje vlasništva nad opremom je pitanje koje može rešiti mnoge nedoumice.
Na taj način rešićemo brojne nedoumice.
Ako koristite lični kompjuter, vi ugrožavate digitalnu bezbednost podataka koji se obrađuju u vašoj kompaniji.
Vesni Perić
Neveni Ružić
Spinoza
Ono što je praksa i biće potrebno malo vremena, ali svi treba da težimo tome, jeste da vam firma obezbedi kompjuter na kome samo radite.
To je osnova.
Pitanje transparentnosti je važno.
Vi imate kompjuter koji vam je dala firma i ona ima pristup tom kompjuteru.
Vi morate biti obavešteni kako kompanija pristupa vašem računaru.
Da li ona pristupa u tačno određeno vreme, da li je u pitanju pristupanje samo onim aplikacijama koje su neophodne za proces rada?
Pominjali smo aplikacije.
teoretičara
filozofa
Neki od načina koji su preneti su i dozvoljeni.
Postojali su modeli nadziranja koji su bili sasvim normalni i prihvatljivi poput pismenih ili usmenih izveštaja o obavljenom poslu.
Poslodavci
Kako to izgleda?
U suštini, na svaka tri minuta se prati da li se miš kreće ili ne, ili se prati da li neko kuca na tastaturi ili ne.
Zuma
Zoom
zaposlenog
Etika po (metodi) geometriji mišljenja
Politički traktat
holandsko-jevrejski
optičar
zanatlija
majstor
Ovakve mere su nedozvoljene i nepotrebne.
Problem sa učenjem od kuće bio je problem sredstava.
U 2020. godini prebačeni su svi rekordi u obimu kupovine laptopova i tableta.
Ljudi nisu ni pitali, morali su da kupuju ove uređaje.
To je naporno i komplikovano za ljude koji imaju više dece.
Da ne govorimo o tome da ne žive svi ljudi u četvorosobnom stanu da bi mogli da se izoluju u svom domu i imaju kancelariju u stanu.
Rad u digitalnom okruženju se i pre pandemije komentarisao kao rad bez radnog vremena.
Ja mislim da je radno vreme bitno.
Bitan je za ovo vreme i bitan je za pitanje etičkih odnosa ili politika etike u vremenu u kome živimo.
To što nekim ljudima odgovara, ne znači da odgovara svima.
Ja nemam rešenje za to.
Ali moje uverenje je da to što radite od kuće nikome ne daje za pravo da radite van radnog vremena.
Može vama da bude pogodnost, ali ne sme da bude način da budete stalno dostupni.
Ako se nešto novo od nas očekuje, onda mora postojati aneks ugovora.
Kada je reč o legislativi, postoje poteškoće.
Zakona o radu
On ukazuje na taj aneks kojim se ovaj problem mora urediti.
To jeste važno pitanje.
Potrebno je dodatno uređenje.
Tu mogu pronaći informacije o tome kako da se zaštite.
Zakon je na strani malog čoveka i ne dozvoljava zloupotrebu podataka.
Bitno je da imamo kaznenu politiku kada je u pitanju kršenje ovog zakona.
Kako razrešiti taj rascep između digitalnog fašizma i digitalnih proletera.
Svi drugi su rekli da bi pogledali šta još firma nudi.
Mladi ljudi koji su meta sajber-nasilja u procesu su formiranja identiteta.
Njihova slika o sebi se stiče na osnovu socijalne reakcije.
Ismevanje direktno izaziva osećaj stida, što kod mlade osobe podstiče osećaj manje vrednosti, niskog samopoštovanja i vodi povlačenju i izolaciji, a socijalna isključenost samo povećava verovatnoću daljeg zlostavljanja.
To se može samo putem etike.
Povodom nedavne tragedije u kojoj je izgubljen jedan mladi život zbog, kako se sumnja, ismevanja i uvreda na društvenim mrežama, razgovaramo o tome da li se zaista više ne postavlja pitanje da li ćemo biti žrtve sajber-napada i digitalnog nasilja, nego kada će se to desiti.
Ono što je pre bio „blam" u tvom društvu, danas je „blam" koji na internetu može da vidi hiljade ljudi.
Kako da se zaštitimo, kome da se obratimo i kako da sprečimo?
Da li je dozvoljeno objavljivanje tuđih snimaka na internetu i koliko je važno da bolje razumemo mreže koje koristimo, pa da razmislimo pre nego što nešto objavimo, jer nama je možda simpatično i smešno, ali drugima nije?
profesor sociologije
Tamara Džamonja
Nebojša Jokić
Fondacije „Mreža za sajber-bezbednost
profesor psihologije
Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu
Tamara
Kada se ismevanje ili ponižavanje nekoga preko društvenih mreža doživljava kao dobra šala, ona je suštinski usmerena protiv nečijeg dostojanstva.
I to svakako nije smešno onome na koga se to odnosi, bez obzira na to da li to deluje kao bezazlena ili ponekad i vrlo surova šala.
Dijapazon podsmevanja je veliki, ali je doživljaj povrede uvek prisutan, bez obzira na različit stepen povrede, kao i razlike u načinu nošenja sa tom povredom.
Šta je, da se tako izrazim, u glavama ljudi koji nešto hoće uvredljivo da napišu?
Otkuda ta potreba?
To je postalo toliko rašireno da predstavlja gotovo svakodnevno socijalno ponašanje.
Pripadanje vršnjačkoj grupi je vrlo čest motiv, a ovakvim ponašanjem dete nastoji da stekne bolji socijalni status.
U sajber-prostoru ljudi izgube osećaj da je s druge strane ljudsko biće koje može biti povređeno, pa je zato lakše kliknuti i poslati uvredljivu poruku ili je lajkovati.
počinilac
Možemo da kažemo da je to i društveni događaj.
Studije su pokazale da mi mislimo kako je samoubistvo lični čin, ali je to istovremeno i društveni čin.
U slučajevima kada se mladi ljudi odluče da dignu ruku na sebe, kao neka vrsta posledice direktne komunikacije na internetu, imamo situacije gde dolazi do javnog sramoćenja.
Ne možemo da tvrdimo kako je to direktan povod da neko podigne ruku na sebe, ali je činjenica da je mnogo mladih ismevano na društvenim mrežama.
Javnost se jako uzbudila zbog toga.
Dodatni problem je moralizatorski diskurs koji preovlađuje u tabloidnim medijima.
Tek kada se nešto desi, onda se o tome govori.
Pored toga, tabloidni mediji često doprinose dehumanizujućem diskursu.
Mi svi dajemo sebi slobodu da ono što je privatno, bilo naše ili tuđe, javno komentarišemo.
Pojedinačni tragični slučajevi koji su zapravo retki zato što mediji profitiraju na takvim događajima, dobijaju više pažnje nego što zaista predstavljaju rašireni društveni problem.
Mi i vesti koje su globalne, budući da smo zatrpani njima, doživljavamo kao nešto lokalno.
To je posledica interneta i mreže.
Svi smo u jednom prostoru i svi smo jako povezani.
Kada tumačimo internet i ponašanje na internetu, često dolazi do mešanja onog što je uobičajeno ponašanje u konverzaciji licem u lice i ponašanja u konverzaciji na mrežama.
Takođe mu dugujemo pitanje na koji način digitalne tehnologije deluju na nas.
Međutim, jezik i komunikacija koja se odigrava na mrežama imaju svoja pravila i pogrešno ih je tumačiti pravilima koja važe u realnom životu.
Osobenosti medija, u ovom slučaju interneta, teraju na jednu vrstu radikalizovanog diskursa.
Nebojša
Za sve ove stvari koje se dešavaju platforma je internet.
Internet je zamišljen kao platforma koja treba da donese mnogo dobrog celom društvu.
I zaista jeste doneo kroz razmenu informacija, ali promene su brze i matrice ponašanja su sada drugačije.
I ranije su se dešavale situacije da neko bude izvrgnut ruglu, ali je to bilo ograničeno samo na određeni krug.
Internet je doneo problem da kada se jednom nešto pusti javno, ogroman broj ljudi zna za to.
Već smo bili u situacijama da pomažemo ljudima koji su bili izvrgnuti ruglu i znamo koliko ljudi mogu biti opterećeni.
Hvala mom tati, koji je stalno imao predloge šta bi u emisiji moglo još bolje i drugačije.
On je uveo jedan termin koji je postao veoma važan i prenosio se iz baroknih vremena preko modernih vremena do poznomodernih vremena i do savremenosti – to je pojam afekta.
Dodatni problem je što internet ne zaboravlja i podaci negde ostaju.
Ovo su krivična dela protiv prava i slobode ljudi, protiv časti i ugleda.
Pitanje je šta ćete da radite sa decom koja bez velikih razmišljanja o budućnosti ulaze u takve priče i maltretiraju svoje vršnjake.
Deca ne mogu da podnesu taj pritisak.
Ključno je pitanje društvenog uticaja i raširenosti takvog ponašanja u društvu.
Koji su psihološki mehanizmi koji iniciraju da se osetimo toliko loše jer nas je neko uvredio?
Hejtera
Društvene mreže nemaju urednike.
Kada nešto napišemo na društvenim mrežama, mi za to direktno imamo odgovornost.
Digitalni svet ne deluje na nas samo intelegibilno, on deluje kao određena fizička sila.
urednik
Ljudi postavljaju i lične sadržaje koji neretko prelaze granice dobrog ukusa.
Onda se postavlja pitanje kakvu osetljivost mogu imati prema drugima.
Osećaj pristojnosti je očigledno značajno opao.
Ipak, važno je da budemo svesni da iza nekog ponašanja, kao što je i ponašanje na društvenim mrežama, mogu da stoje različiti motivi.
Deca često nisu ni svesna efekata i koliko nekoga mogu da povrede.
Moramo se suočiti sa našim telom koje je uronjeno u svet.
Termin socijalni inženjering označava način pristupa pojedincima da oni urade nešto što inače ne bi uradili i kako bi onaj ko nad njima vrši socijalni inženjering mogao na neki način da ih povredi, koristi neke njihove slabosti.
Napadači
To je prva karika u sajber-napadu na računarske sisteme.
Jedan segment je onaj kada pojedinci primenjuju ove metode prema drugima bez namere da ih povrede, prihvataju ustaljeni obrazac.
Druga opcija je da neko želi da povredi čoveka i da ga navede da uradi nešto što inače ne bi uradio.
Imamo primere u praksi.
Nisam siguran da li imamo dobre mehanizme odbrane kao pojedinci.
Neko je čvrst i izdržaće, neko podlegne i za manje stvari.
Preporučujemo da se primenjuje sajber-higijena.
Da naučimo da štitimo svoje podatke.
Stepen empatije značajno opada među decom.
Manje je direktnih kontakata gde smo fizički prisutni.
Kapacitet za empatiju nam je urođen, ali se uči i razvija kroz socijalne odnose, kroz komunikaciju.
Kada komuniciramo u sajber-prostoru, smanjuje se mogućnost za dobijanje povratne informacije kako vaše reči deluju na drugu osobu.
Posmatrate nekog ko ne predstavlja realnu osobu za vas.
Šta da radimo?
Kako da nemile situacije preveniramo?
Kako da se zaštitimo?
Mi ne možemo i ne treba da ukidamo društvene mreže ili internet, već moramo da naučimo kako da koristimo tehnologiju.
To je suočenje sa granicama i fizičkim, stvarnim, telesnim, a to znači i umnim implikacijama totalne komunikacije, totalnog okružujućeg prostora u kome se nalazimo, totalnosti života koji više nije sasvim definisan na humanistički način.
Tehnologija sama po sebi nije kriva.
Digitalna pismenost je jako važna.
Važno je da znamo kako da se zaštitimo, ali i kako da zaštitimo druge od sebe.
Ne treba zaboraviti ni podsticanje direktne komunikacije kroz zajedničke aktivnosti, od igre do učenja, jer se kroz to stiču prosocijalne veštine, podstiče empatija i razvija osećaj za tuđe potrebe.
Zato je važno da podstičemo humanističke vrednosti na svim nivoima, a pre svega kroz porodicu, obrazovanje, ali i medijski prostor.
Danas,
nažalost, primećujemo sasvim suprotne tendencije.
Kada čoveka svodite na razum, sledeća instanca je upravo ovo, da će čovek postati zapravo mašina.
kiborg
Imamo taj svet prirode kome moramo dati političku važnost i priznati joj pravo uticaja na nas, kao i svet veštačkih stvorenja, naprava, kompleksa, prirode koja je takođe prisutna u tome.
Ako nemate mogućnost da izaberete, ko je odlučio da vam tu mogućnost oduzme i u ime čega?
Na 66.
Sajmu knjiga
Stanko Crnobrnja
komunikolog
Slobodan Vladušić
književnik
Žarko Čigoja
vlasnik
Čigoja štampa
Kako se zove to što je kreirala i ko na to ima autorska prava?
stvaralac
Tik-toka
pisci
izdavači
I kuda nas sve ovo zapravo vodi?
Danas slušamo odabrane delove ove diskusije.
Mi prisustvujemo sudaru jedne drevne ljudske delatnosti koja se razvija hiljadama godina i zove se literatura, i jedne, za literaturu sasvim nove, potpuno sitne i kratke delatnosti, a to je ta ozbiljna delatnost na brzom razvoju veštačkih inteligencija, ne samo jedne.
Mi vidimo, u stvari, sada jedan sukob analognog sveta i ovog hiperdigitalizovanog sveta, vidimo ga upravo u ovoj temi.
Žarko
izdavača
Pa, kakvu je pesmu napisao?
Strahovito brzo.
To je bilo za desetak sekundi.
Akademska knjiga
Ajnštajna
Ajnštajnom
Politike
Govorili smo o prošlosti, o sadašnjosti.
Nisam siguran da je veštačka.
Sve što čovek stvori je veštačko ako tako posmatramo stvari.
Mi znamo šta znači prozni postupak.
Očito je da je cela tehnologija kao u renesansnom slikarstvu, gde smo imali cele timove koji to rade.
Sad to radi jedan računar koji slika prst, ovaj slika ruku, ovaj piše, zadaje zadatke toj takozvanoj inteligenciji.
Čomski
Nisam siguran da je to uvek za dobrobit čovečanstva.
Mi imamo nekoliko otvorenih pitanja.
Da pogledamo, na kraju, u budućnost.
Guglom
Ubeđen sam da nam neko mora uzeti novac za to što radi.
Prevodioci
Neko nas zamenjuje, i to je ta bojazan, u kom pravcu?
Politici
gospodinu
Vladušiću
gospodina
Crnobrnje
Stanko
Nikola Tesla
Ajnštajn
Skajpom
Njegova uverenja bila su u području teorija elektromagnetizma, a njegovi principi su bili validni na nivou i u obimu u kojem je on radio, ali na višem nivou njegova teorija se raspada.
Veštačka inteligencija je bolja u pisanju poezije nego što očekujete
Seta Parloa
I to je dobro
autora
Naime, tu su dva interesantna momenta, za početak.
I mojoj mami, koja ne propušta baš nijednu moju emisiju, što mi mnogo znači.
Malo „secka", ali kao i svaka tehnologija, koliko god da je korisna, ima i svojih ograničenja i nesavršenosti.
Ta ideja se forsira na više različitih načina i neki ljudi mogu da je prihvate zdravo za gotovo.
To još uvek ništa ne mora da znači.
čitalaca
I bestseleri su otprilike napisani na taj način.
Fani
Flober
Madam Bovari
Gistava Flobera
francuski
pisac
Fedo
Zbog čega?
Šta nas od izazova čeka u budućnosti?
čitaoci
čitaoce
Tako da je ovaj bestseler ostao zapravo zarobljen u svom vremenu.
Taj komercijalni roman može dobro da se prodaje, ali veliko je pitanja da li je to književnost.
U čemu je prednost veštačke inteligencija u odnosu na čoveka?
Pa ne.
Najčešće izbegavam da govorim o budućnosti.
Nego su bili poznati, zapravo, i vredni, po emocionalnoj obojenosti informacija kojima su raspolagali.
I zato su ih i pamtili.
pisaca
pisca
I mislim da sad dolazimo do jedne paradoksalne situacije.
Dakle, mi sada imamo dva paralelna procesa.
I poistovećujemo samo sa brojem prodatih primeraka.
To je nešto što je pred nama, to je potencijalnost.
Jer, naravno, svako od nas može da kupi neki bestseler da ga pročita, da bi bio, recimo, u trendu, da bi video o čemu se radi, i da tu knjigu negde stavi sa strane i da mu ona ne znači mnogo.
Huavej
Huaveja
Profesore
Holivudu
Netfliksu
Crnobrnja
Nije nešto što imamo kroz utopijski postavljene tačke.
I to ne samo što se tiče ove teme o kojoj mi govorimo.
Postoji taj sindrom kočije.
Kada se pojavio automobil, svet ga je shvatao kao zamenu za konjsku zapregu.
Međutim, automobil je iz korena promenio planetu bespovratno.
holivudski
Kao što čovek priča priču već 5, 6, 7 hiljada godina, ta se veština jako unapredila.
I sada, kad se vi suočite sa jednom mašinom koja tu veštinu može da replicira, ponovi, unapredi, izvarira, pokrade, inspiratizuje, smiksuje i da vi nemate moć da to predupredite, zaustavite ili od toga zaradite pare, onda šta?
piscu
Pokazalo se da utopije najčešće ne vode ka tome što projektuju.
Taj zastoj je trajao, kao što ste videli, više meseci, jer i tu treba da imamo na umu jednu situaciju.
A šta se dešava u zapadnom svetu?
Kao i sa svakom novom tehnologijom – automobilom, fotografijom, televizijom, radiom, pa kompjuterima i tako dalje, i tako dalje.
Tu se faktički radi o borbi za ogroman prihod, ogroman profit, dominaciju i uticaj.
I u tom smislu, tu nema pardona.
U razvoju svake nove tehnologije nije bilo nikakvih pardona prema prethodnim sistemima vrednosti, sistemima morala, etike.
To su grubi nasrtaji na poredak planete.
Ja ne znam kakva je budućnost pred nama.
Ovaj je jedan od najgrubljih zato što će on planetu da promeni tako što će da dosegne jedan moment koji su oni već nazvali singularity.
Znači, jedan moment u istoriji planete, ne civilizacije, planete, koji će preokrenuti stvar tako što će je promeniti toliko da planeta više jednostavno neće biti ista i postojaće dva moguća obrasca.
Jedan obrazac je, nažalost, distopijski, a drugi je utopijski.
Fransoa Trifoa
Reja Bredberija
Taj film je strogo distopijski, ukratko ću reći ‒ postoji društvo u kome su knjige strogo zabranjene.
specijalna policija
I šta se dešava?
Otpor ljudi koji se dogovore da svaki pojedinac napamet nauči jedno literarno delo.
Farenhajt
I to je jedna varijanta koja će najverovatnije negde i biti ostvarena.
Znam da je opasna, riskantna, kao što je i sadašnjost.
kapitalisti
Mask
Nam Džun Pajk
„Nama ne preostaje ništa nego da uživamo u ogromnoj količini slobodnog vremena koje ćemo imati.
I šta da radimo?
Da kreiramo.
Samo da stvaramo, i da stvaramo, i da stvaramo".
Jutjub
Pred nama je jedna neverovatno korenita promena civilizacije.
Na samom smo početku, to je ogromna privilegija da vidimo sad početak tog procesa, kao larvu da gledamo, koja će na kraju da bude neki leptir.
I da će sve što bude bilo pitanje ljudskog života i ljudske slobode nastajati kroz složenu borbu i potrebu da se ljudski oblici razviju, da se učine mogućim.
Ako dođe do tog trenutka, čovek neće biti u stanju da kontroliše nego će to moći eventualno u fuziji ili će biti potpuno stavljen na stranu i ugrožen kao ljudska rasa.
naučnicama
Ljudski rod pokazuje ozbiljne probleme.
američka
kineska
Niko.
Tako možda neće imati ni papir na kome se štampa literatura.
Taj smer koji želim da istaknem, on je pokrenut, i teško će se zaustaviti, ako se uopšte zaustavi.
Mi treba da budemo dovoljno široki, dovoljno otvoreni, dovoljno inteligentni i dovoljno instinktivni.
I to nas zapljuskuje sa svih strana.
Nije šala.
Uopšte nije šala.
Razumevanju pomažu upravo razgovori poput ovog.
Ne diskutuje se dovoljno, ne okupljamo se dovoljno da diskutujemo o ovim važnim temama.
Gospodine
Čigoja
Mislim da je ovo ne samo kraj ove civilizacije kako je vidimo, odnosno početak kraja, nego i početak kraja knjige na ovaj način na koji danas živimo.
Ići će se ka nekim drugim formama, doći će do virtuelizacije knjige.
Papir će polako odlaziti, i već odlazi, mi to znamo po tiražima, po količinama uvezene hartije u zemlju.
Biblioteka
Hvala mama.
I ova priča o mašinskom jeziku koji je toliko nahranjen i hrani se da ga krstimo veštačkom inteligencijom na raznim nivoima, u stvari govori o nečem drugom.
prevodilaca
Čeka nas nešto što je nepoznato.
Kinezi
menadžera
Paralelno postoji sa učenjem o posthumanizmu.
To nije slučajno, naravno.
humanista
Mene cela ova priča zapravo podseća na nešto što se na neki načini već dogodilo u ljudskoj civilizaciji, a to je filozofija prosvećenosti.
Zato što je filozofija prosvećenosti čoveka svodila na razum.
Dakle, za filozofiju prosvećenosti čovek je bio razum.
Čovek mašina
francuskog
Žilijen de Lametri
Dakle, kada čoveka svodite na razum, sledeća instanca je upravo ovo, da će čovek zapravo postati mašina.
Kada govorimo, recimo, o ekološkoj katastrofi, kako znamo da postoji ekološka katastrofa?
Da li nam je to planeta rekla?
Ne, planeta ne govori, nego neko prosto govori u ime planete.
To je isto jedna vrsta diskursa, ekološkog diskursa, u kome neko preuzima tu moć da govori u ime planete kako se planeta oseća.
To nije sama planeta, to su takođe neki ljudi koji imaju tu moć da govore u ime planete.
Ne, nikada!
Umesto toga, imali ste prilike da vidite ovu malu tinejdžerku koja sa šesnaest godina sve zna o ekologiji.
Pitam se samo kako je to tako brzo uspela da nauči.
glumice
Ja ne znam šta će se dogoditi u budućnosti, ali bih voleo da ipak ostavimo jednu vrstu otvorenog prostora.
Umesto da govorimo o budućnosti kao jednoj vrsti programiranosti, da je sve već isprogramirano i samo treba da se desi, možda treba da zamislimo da je ipak istorija na neki načini nepredvidiva, da promena nekog malog parametra može da dovede do ogromne promene konačnog rezultata.
„Evo, dogodiće se to, to i to".
Pitanje glasi – da li ljudi da slegnu ramenima i da kažu:
„To nam je sudbina, šta sad mi možemo, tako je stvar isprogramirana".
Ili će neko lupiti rukom o sto i reći:
„Pa, neće moći tako!
" Ne znam šta će se dogoditi, ali na neki način verujem u nepredvidivost ljudske istorije, pa čak i u nepredvidivost ljudskih postupaka.
I daću vam samo jedan primer da bih poentirao celu priču.
Slobodan Jovanović
bugarsku
Drugom balkanskom ratu
srpska
srpskih
Balkanu
Dakle, za njega je to bilo potpuno iznenađenje.
E, pa ja mislim da smo mi u situaciji da će možda za pet, deset, petnaest godina da se desi ovo o čemu smo sada razgovarali, a možda će se desiti nešto potpuno drugačije, pa ćemo reći ‒ kako je ovo bilo moguće?
Ja mislim da je to najoptimističnija stvar koju možemo da kažemo o ljudskoj istoriji, da ona nije matematički zadatak, da imate rezultat do koga možete doći računom.
Bitno je da imaš šta da kažeš ljudima 225
Današnje vreme je vreme surove tržišne utakmice 233
Lepotu i čaroliju putovanja ne može ništa digitalno da zameni 239
Svako mora da zna da postavi svoju meru, ne postoji formula 247
Zašto bi neko morao da zna sve o vama?
Moja ideja je bila da imam svoju radio-stanicu na kojoj mogu da radim šta hoću.
ZAIR
Čovek koji je video kuda idu telekomunikacije ovoga sveta 49
Ostao sam veran informacionim tehnologijama.
Danas je za to vezano apsolutno sve jer više ne može da se odvoji IT od svakodnevnog života.
Zoran Modli
radio-voditelj
pilot
dogovorni urednik
Beotel radija
Beotel radiju
Uvek duhovit, drugačiji, vedar.
Dobar dan i dobro došli.
Drago mi je što imam mogućnost da osvanem među digitalnim ikonama, makar kao posetilac ovog digitalnog muzeja.
Naša tema biće radio u 21. veku i radio u eri digitalizacije.
Svet će sve više zavisiti od sve manjeg broja velikih kompanija 57
Beotel radio
Možda je to i manje važno
Beotel
Uopšte te kvalifikacije prvi, najbolji, najjači su vrlo problematične.
Mnogo internet radija postojalo je i pre toga.
Moja ideja nije bila da imam internet radio.
Onako kako se ljudsko društvo bude razvijalo, tako će se i internet razvijati 67
Međutim, godinama i decenijama unazad to je bio vrlo komplikovan i vrlo skup posao.
Da bi čovek imao svoj radio na FM-u, mora da ima dozvole, papire – sve ono što mu omogućava da radi legalno.
Da plaća mesečne i godišnje dažbine za postojanje te radio-stanice, a to premašuje svaki natprosečan prihod u ovoj zemlji.
Da ima tehnologiju koja mu omogućava emitovanje i tehnologiju koja mu omogućava da sve ono što je pripremio „gurne" u te predajnike.
Kada je došlo vreme interneta, internet radio se pokazao kao mnogo praktičnija i jeftina stvarčica.
slušalaca
Da biste imali radio koji pokriva široko internet područje i omogućava da ga sluša više ljudi u jednom trenutku – morate da imate neku profesionalnu podršku.
Beotel net
Ni to nije išlo lako.
Beotel netu
Posle toga sve je bilo lako.
Kada imate tehnološku podršku, možete instalirati sve što je neophodno za emitovanje radio-programa.
I da se ne bi sve to svelo na običan kućni kompjuter sa koga sve to ide, onda smo razmišljali kako da osmislimo celu tu priču.
Uradili smo drugačije.
Instalirali smo sve kod mene.
U mojoj kući se nalazi kompletna, kako bi radijski ljudi rekli, emisiona tehnika.
Geneksov
Geneksa
Tako smo zatvorili krug.
Opraštanje od .yu domena 85
„Digitalnih ikona"
Mnogi danas slušaju svoj omiljeni radio-program na mobilnom telefonu.
Imaju svoju plej-listu.
Promenili su se slušaoci.
Menjamo se i mi.
Na internetu je, blago rečeno, konkurencija ogromna kada govorimo o radio-programu.
Veliki je broj stanica koje se na ovaj način emituju.
I onih koje se emituju analogno, ali koje imaju svoje prezentacije i podkast koji možete da preuzmete sa portala.
Gde Vi vidite naše mesto?
Konačno nemamo monopol u oblasti telekomunikacija?
Na koji način da se izborimo sa konkurencijom da budemo vidljivi?
U principu, pitanje je šta čovek očekuje od posla koji radi.
Da li očekuje da na njemu nešto zaradi ili ga radi iz čistog entuzijazma.
Da li očekuje da se obogati ili želi samo da preživi sa tim poslom.
Da li želi da to što radi primete milioni ili mu je dovoljna satisfakcija to što samog sebe time usreći.
Mnogo je motiva i razloga zašto nešto u životu radimo.
Ja, kao i većina ljudi, ne umem da definišem zašto nešto radim.
Radim zato što mi pričinjava neopisivo zadovoljstvo, zato što me opušta i čini mi se da sam koristan.
Bez nagrade se može, ali isto tako nije loše ni što je imam.
Zemlja
Vi se novim tehnologijama bavite još od davne 1983. godine?
Ako se ne varam, to je samo četvrt veka.
A šta je četvrt veka prema večnosti?
Ništa.
Radiju 202
Ventilator 202
To je bila neka mala medijska i životna pauza od par meseci zbog nekog strašnog životnog događaja.
ZX81
Da letiš jedan fly simulator, da odigraš šah itd.
Danas to zvuči neverovatno i kao da je naučna fantastika.
Digitalnih ikona
Zar je moguće da nešto takvo stane samo u kilobajt?
A danas se potkusurivamo terabajtima.
Tada sam se do kraja zarazio kućnim računarima i već u sledećoj emisiji, kada sam ponovo i životno i medijski proradio, krenuo sam sa IT problematikom.
Ali nije se tako zvala tada.
Kako se zvala?
Pa, zvali smo je kompjuterska emisija.
Dejan Ristanović
Rubikove kocke
Pakinator
Kada ljudima kažem čime se bavim, moram još pola sata da im objašnjavam šta je to 111
Od tada pa narednih nekoliko godina, u svakoj emisiji smo puštali poneki program.
Kako su kompjuteri stasavali, programi su bivali komplikovaniji.
Što je najlepše – sve je to išlo sa audio-kaseta.
To je tada bio jedini način da se učitavaju kompjuterski programi.
Tako su kompjuteri došli na radio i tako smo mi prvi put prenosili sliku preko radija.
To je bila jedna dimenzija više.
Tehnologije tako brzo zastarevaju.
Ono što je bilo juče nekada ne važi već koliko sutra.
Vi ste se 1996. godine predstavili i na internetu.
Možemo li da se prisetimo kako je to bilo?
Luisvil
Banjica
Dobro je što tehnologije zastarevaju i što se svi bavimo vrlo kratko atraktivnošću svega toga, a posvećujemo se suštini i korišćenju.
Godina 1996. praktično je godina kada je zaživeo internet na našim prostorima.
Iz nekih ekskluzivnih univerzitetskih mreža polako se demokratizovao te godine.
Pošto sam se znao sa tim momcima, dobri smo prijatelji, mi smo sarađivali medijski od samog početka.
Modulacija
Radiju 202.
Prvi put smo na internet postavljali audio-fajl jedne radio-emisije, koja se pre toga tokom emitovanja uživo i strimovala.
Mene je to fasciniralo.
Danas je to sasvim normalno i moguće da se strimuje svašta.
Mnogi od nas imaju i svoje internet radio-stanice, internet TV stanice...
Kada govorimo o emisijama, slušaoci su ti koji su zaista najvažniji.
voditelja
Dakle, promenio se način komunikacije i mogu da nas slušaju i sa nama komuniciraju na različite načine.
Uvek cilj opravdava sredstvo.
Normalno je da čovek koristi sve načine da njegova poruka dopre do drugih.
Proizvodi svega su zvuk, reč, muzika, zvučna slika.
Danas je velika disperzija radija.
Puno je radio-stanica i formatiranih radija upućenih određenim, vrlo uskim populacijama.
Normalno je da ljudi ne mogu sve da isprate i ne znaju gde se ko nalazi.
Bio je vrlo lep odnos među nama.
U svakom slučaju, svaka poruka dođe do onog kome je namenjena.
To je beskrajna medijska traka koja funkcioniše etrom, žicama, mrežom svih mreža i teško je tu naći početak i kraj.
Bitno je imati šta da kažeš ljudima.
Zakon akcije i reakcije
Postoji i prezentacija na internetu.
Gde i šta može da se čuje?
Imala je nekih sedamdesetak izdanja i u leto 2001. godine prekinuo sam sa njom.
Priča o svemu tome se nalazi na mom sajtu.
Ne mogu zaboraviti taj period.
To je jedna od prvih emisija koja se nalazi na radijskom tržištu i koju može da preuzme onaj ko želi da je ima na svom radio-programu.
Kao takva postoji već nekih osam godina.
To je emisija koja sadrži ono što je meni svojstveno: temperament, dinamiku, dosta adrenalina.
Ali ostao sam veran informacionim tehnologijama.
Danas je za to vezano apsolutno sve.
Više ne može da se odvoji IT od svakodnevnog života.
Nema tema koje su toj emisiji strane.
saradnike
volontere
To je totalno niskobudžetna emisija.
Svako sve radi iz čistog entuzijazma i pošto nemam baš neku menadžersku crtu, ja nisam mogao od te emisije da napravim instituciju koja bi donosila i neki novac.
Najlepše je raditi ono što te ispunjava u nekom ljudskom smislu.
Motiv je da poruke stignu do drugih ljudi.
PR-a
Tu je internet, koji može da prodre do velikog broja ljudi, veoma koristan i efikasan.
PC press
SEEcult-u
„Digitalna ikona je svet bez sveta.
Ne, mi smo pomagali jedan drugome.
Jugoistočne Evrope
Vesnom Milosavljević
SEEcult.org
Kulturpunkt.hr
Culturenet.hr
Hrvatske
ArtServis.org
Bogat i raznovrstan sadržaj daje ovom portalu primat na domaćem veb-nebu, kada je u pitanju predstavljanje kulture i umetnosti", kako je istaknuto u obrazloženju žirija.
umetnicima
Kakva su Vaša iskustva?
Mima Marjanović
Nije lako pratiti umetničku scenu, posebno ako imate koncepciju koja podrazumeva da budete što sveobuhvatniji, da izdvajanjem iz svih segmenata stvaralaštva različitih disciplina date što je moguće objektivniju sliku.
Naša produkcija bi mogla da bude mnogo veća kada bismo imali kapacitete koji bi mogli to da pokriju.
Danas je sebičnost postala prva nagrađena karakteristika čoveka.
umetnike
Današnje vreme je vreme surove tržišne utakmice.
I internet se u dobroj meri promenio u poslednjih nekoliko godina.
Kada ste se pojavili, to tržište koje pominjete bilo je radikalno drugačije, ali i internet kao medij.
Mi smo portal otvorili za javnost 2004. godine.
Onda nije bila.
Svakodnevnu produkciju medijskog sadržaja započeli smo godinu dana ranije, tako da nam je arhiva starija.
To je bilo na programskoj platformi koju smo do početka prošle godine zadržali, menjajući je i dograđujući koliko je to bilo moguće.
Ali program je bio zastareo pa je postojala velika opasnost da izgubimo celu arhivu od oko 50.000 tekstova koje smo objavili u međuvremenu.
Sam veb se razvio toliko da je to postala jedna nova generacija koja nije prepoznavala stare programe.
Ako takav program nije mogao da isprati razvoj veba, neki klasičniji programi na kojima su, nažalost, i dalje uglavnom zasnovani sajtovi naših kulturnih institucija, verovatno će imati još veći problem da prebace bazu.
Jedan od većih problema prezentacije na internetu kod nas je to što su to sajtovi sa malim brojem strana.
Neiskorišćene su mogućnosti koje veb danas pruža.
Internet se razvio i postao pristupačniji svakom običnom građaninu.
Onda što god je više čovek davao drugima, bio je cenjeniji.
Razvilo se i građansko novinarstvo ‒ mogućnost da svako otvori svoj blog i da praktično besplatno na njega stavlja zapise, fotografije, video ili šta već želi.
Postoje razne mogućnosti za deljenje informacija.
Sve društvene mreže služe u suštini svakome, ko se bavi bilo kakvim poslom, za neki vid promocije.
Ta sredstva je nemoguće zaobići ako želite da budete prisutni na internetu, a preko njega i u najširoj javnosti.
Seecult-a
Na koji način ih vi koristite?
Svako ima mogućnost da to dalje širi na svoje profile.
Imali smo otpor prema tome, jer je u početnom periodu sve to izgledalo prilično trivijalno.
Ali, ispostavilo se da je korisno, jer sve više ljudi koristi društvene mreže.
CER
Cifarski elektronski računar model 10
„Ne znam se piše odvojeno".
Malo me je iznenadila činjenica da ta grupa ima 76.000 fanova ili prijatelja.
Ljudi često koriste društvene mreže na prilično pogrešan način, ali ima i onih koji pronađu teme koje mnoge interesuju.
Ima dosta onih koji uzalud troše vreme, negoduju što ne mogu da pronađu nešto korisno i kreativno što bi tu radili.
Da li su problemi sa kojima ste se susretali na početku ostali isti?
Koji je ključni problem danas?
Institut „Mihailo Pupin
Mi pripadamo grupi neprofitnih medija ili kulturoloških platformi koje ne mogu da se porede u smislu potencijala za stvaranje zarade sa masovnim medijima ili kulturnim institucijama.
Važno je to što smo opstali tokom 2009.
Kakvi su vam planovi za naredni period?
Radimo na projektu afirmisanja kritičke umetnosti.
Zagreba
Ljubljane
Skoplja
Skoplju
Balkanskom istraživačkom novinarskom mrežom
BIRN
Aleksandrijska biblioteka
Pandorina kutija
Ahmet Mandžić
Vukašin Masnikosa
Petar Vrbavac
Dušan Hristović
Marić
prof.
tehničara
Tihomir Aleksić
Ja pokušavam da tu nađem balans.
Digitalnu zavisnost povezujemo sa mlađom generacijom, ali gori problem je sa starijom generacijom i mnogi o tome ne pričaju.
Nemamo više fokus ni strpljenje, knjiga se sada mnogo ređe uzima u ruke nego ranije, mobilni telefon vlada čovekom.
Snežana Ćurčić
Digitalna planeta
Fajnenšel tajms
reporterka
Financial Times
WritersMosaic
istraživačica
producentkinja
Bi-Bi-Sijeve
Londonu
Belgrade
Srpska tehnološka budućnost
Serbia’s Tech Future
Bi-Bi-Sijevoj
Posle višemesečnih proba pušten je u rad 1960. godine.
Moja životna priča je šarenolika.
Britaniji
Kada su mediji u pitanju, radite za radio?
Da, to se slučajno desilo.
Zavolela sam radio iz mnogo razloga.
Shvatila sam moć zvuka i glasa, moć muzike, moć tišine, moć pauze na radiju.
I uspela sam tokom godina da spojim moje dve strasti, a to su radio i putovanja.
Na svim putovanjima otkrivam nove, potencijalne priče.
Neko mi je rekao ‒ zašto bismo putovali sada kada imamo internet, ali lepotu i čaroliju putovanja ne može ništa digitalno da zameni.
Bi-BiSi
To je bila dokumentarna emisija.
BiBi-Siju
Radila sam veliko istraživanje i snimili smo dosta materijala.
Digitalnu planetu
Shvatila sam, snimajući, da IT industrija ima potencijal da zaustavi odliv mozgova i ne samo zaustavi, već i da preobrati.
Danas imate i stranaca koji rade ovde, čak mi se čini da se taj odliv mozgova i smanjio.
Da, vraćaju se ljudi, ali jednako i odlaze.
Ali što se tiče IT industrije, postoji sve više firmi koje se bave ovom oblašću.
Tu bih izdvojila dva projekta, dve kompanije.
CTT – Composite Tehnology Team
Krnjači
Jedan je od naših najsvetlijih primera u oblasti moderne avio-industrije.
CTT
To je ono, na kompjuteru kad instaliraš nešto i onda ti se pojavi ono na kompjuteru.
ENIAC-a
Reč je o pseudosatelitima.
Pupin
Lete u stratosferi na 20 km, koriste solarnu energiju za pogon i pokrivaju površinu od 200 km.
Mnogo su jeftiniji nego klasični sateliti, koriste solarne ćelije za napajanje, imaju široku primenu u mnogim oblastima – od telekomunikacija, preko gasovoda, naftovoda, ali posebnu primenu imaju u nečemu što se zove pametni gradovi.
London
Hong Kong
Znači, prednost je što su jeftiniji od klasičnih satelita i mogu da pokrivaju velike površine, to je kombinacija letelice i običnog satelita.
Može li ta priča o nama, podkast, ponovo da se čuje, to što ste pripremili?
Koja je slušanost na nedeljnom nivou?
BiBi-Sija
Takođe, samo tri godine posle IBM-ovog personalnog računara, nastali su prvi domaći personalni računari:
Nisam sigurna kolika je tačno slušanost.
UTVA
Soko Mostar
IKARUS
Digitalnoj planeti
Pomenuli ste da nije jednostavno dobiti priču.
frilenser
Bilo ih je mnogo, ima ih još uvek.
Indiju
GALAKSIJA
LOLA
TIM 001.
Kako radite i stvarate priče za vreme karantina?
Posle toliko godina rada, sve se svodi da nema više „borbe" oko priča.
producentkinjom
urednicom
Drugo, kad dođem do neke ideje, već unapred znam kako će to izgledati, kako će ta priča zvučati, već je čujem u glavi.
Kao što sam rekla, za dokumentarne termine je teže, velika je konkurencija, i tu se ne radi samo o parama.
Za vreme karantina, mnoge stvari su se promenile, a mnoge i nisu.
Promenile su se neke logističke stvari, npr. bili smo u fizičkoj izolaciji i preko noći svi aspekti života su se sveli na onlajn.
Ali, i u normalno vreme, veliki deo mog posla se svodi na istraživački rad na internetu.
Zumom
Postoji i nešto što bi vama bilo zanimljivo – zove se data (data) novinarstvo.
Rojtersovu
Radilo se o svetskoj trgovini i nekako mi je iskočila informacija da se 95% globalne trgovine vrši preko kargo brodova.
Liverpula
Njujorka
San Marino
I kad je to bilo?
Italiji
Monako
Singapur
Linhenštajn
Postale su pogodne za testiranje najnovijih digitalnih inovacija.
San Marinu
I na kraju, postoje posebne poreske olakšice za strane kompanije i investitore.
Mini-države su poput glisera koji mogu brzo da manevrišu, a velike su poput tankera koji se sporije kreću.
Putovanja su moj pokretni univerzitet.
Akademije nauka Sovjetskog Saveza
Tu mnogo stvari naučim – iz istorije, geografije, politike, ekonomije, umetnosti.
Život vam bude ispunjeniji i bogatiji, a mnogo naučite i o sebi.
Imaju mnogo banaka.
Poznati su po numizmatici i imaju najlepše markice na svetu.
Imaju bogat turizam.
Formula jedan
Imaju najlepše vino koje sam igde ikada pila.
Sad ćemo da govorimo o analognom životu u digitalnom svetu.
studio Abbey Road
Elektronskoj industriji u Nišu
Da, to je bila ideja o tome kako živeti analogno u digitalnom svetu.
Ja pokušavam da tu nađem balans, da nastavim dalje da čitam knjige, da budem aktivna i prisutna nezavisno od tehnologije, da održavam svoj mentalni i fizički način života.
Redovno upražnjavam neki svoj digitalni post.
Digitalna zavisnost je ozbiljna tema koja se i leči na svetskim klinikama, i u toj emisiji smo govorili o tome da je digitalna zavisnost ozbiljan problem, kao droga i alkohol.
Ja sam htela da pokažem lepotu analognog.
Abbey Road studija
Londona
Bitlsi
Ako se sećate čuvenog albuma sa čuvenim zebra prelazom.
Bohemian Rapsody
audio-inženjer
inženjer zvuka
nemačka
Nojman
Domaći razvoj i proizvodnja omogućili su da neki naši računarski proizvodi u proseku imaju čak 80% domaćih delova.
Uradio je demonstraciju rada mašine, pokazao da tu nije bilo digitalnih trikova, već klasična vinil ploča.
Pomenuli ste klinike zavisnosti.
Koreji
Neki imaju više svest o tome nego neki drugi.
To je užasno težak proces odvajanja, kao npr. odvikavanje od pušenja.
Razgovarali smo o tome šta tehnologije mogu da donesu, a šta da odnesu.
Vi ste radili zanimljivu priču o životu žene koja pati od agorafobije.
Priča je nastala za vreme karantina.
U svetu, počev od 1980. godine, počinje ekspanzija personalnih računara.
Došli smo na ideju da napravimo priču kako posmatramo spoljni svet za vreme karantina, iz izolacije.
Onda sam shvatila da se povećao broj ljudi koji koristi veb-kamere.
Earthcam
Vessel Finder
To mi je meditativno i smirujuće.
Žena koju sam intervjuisala za taj program, inače, pati od agorafobije, i u stanjima velike krize, mesecima ne bi izlazila iz kuće.
Kada bi išla u prodavnicu, išla bi samo u prednji deo prodavnice gde je bliži ulaz–izlaz.
Njena priča pokazuje kako tehnologije mogu da menjaju nečiji život.
Instagram nalog „Agoraphobic Traveller"
Saveta bezbednosti UN
National Geographic
National Geographic-u
Ona nije imala ništa od toga i tada je shvatila je da uradila nešto posebno.
Njujorku
Bila je vrlo inspirativna žena.
Za kraj, ako možete da ispričate priču koja nije digitalna, ali je jako lepa.
Nemica-Jevrejka
Ima 102 godine.
Pa tu pritisneš na to i onda ti se taj program otvori.
Dalekog istoka
Za vreme karantina čitali su joj preko telefona.
kraljica
Elizabeta
Kada govorimo o PC-ju, iako se mnogi ne bi složili, ja smatram da je to računar prošlosti.
Mogu to i da argumentujem.
PC računari će doživeti sudbinu pisaćih mašina.
Nove tehnologije traže brže povezivanje, rad u pokretu, stalnu komunikaciju.
Klasičan PC računar to ne može da omogući.
Mikro
Novog magazina
Aleksandar Spasić
Klub 2
World wide web-a
Mnogi i danas smatraju da je to dan početka interneta, a ovaj servis je praktično najvažniji servis na internetu.
On je omogućio pojavu svih ovih lokacija koje danas imamo.
Možemo da kažemo da je taj 6. avgust dan koji je promenio svet na neki način.
Radi se o servisu koji je omogućio da softver prepoznaje druge strane i da ih povezuje.
To su one najjednostavnije lokacije koje su se u početku pojavile, ali je bilo dovoljno za početni zamah i da više nikad ne bude kao što je bilo.
predsednik
inženjer računarstva
konsultant
Pre trideset godina, 12. avgusta, pojavio se prvi PC.
Prvi personalni računar onako kako ga mi poznajemo, pojavio se pre trideset godina.
DOS
Windows 7
Ta dva datuma, pojavljivanje interneta pre dvadeset godina, a pre toga pojava PC računara – istorijski su datumi za IT.
Internet je obezbedio na milione radnih mesta, to uopšte nije zanemarljivo.
Poboljšao je ekonomiju.
I dan-danas oko 3% društvenog proizvoda na svetu vezano je za internet na neki način.
Internet, osim uloge da povezuje, zabavlja ljude, ima ozbiljnu privrednu konotaciju.
elektroinženjer
Prvo, PC računar je bio pronalazak koji je doveo do pojave interneta.
Pojavili su se i neki drugi računari, i pre njega neki računari, ali PC je računar koji je bio dostupan najvećem broju ljudi i korisnika u svetu.
Kažu da ništa tako brzo ne zastareva kao nove tehnologije.
Ono što je danas u tehnološkom smislu novo, koliko sutra može biti staro.
Kada pišemo o određenim internet trendovima, velika je mogućnost da će već za mesec dana određeni podaci biti zastareli…
Institutu u Vinči
Institutu „Mihajlo Pupin"
Laboratoriji za automatiku
On će ostati neprevaziđen u nekim poslovima, ali mislim da polako nestaje.
Pojavili su se prenosivi računari, internet računari, tablet računari.
Možemo da kažemo da PC polako ali sigurno odlazi u istoriju.
Medija centru
Društvene mreže i mediji
Zubinog Potoka
Kosovu
Tvitera
Stefan Živković
Novinari građani
novinara građana
Masnikosa
Raspoznavanje oblika višestepenim preslikavanjem informacija
Po mom mišljenju, nije sporan taj deo.
Moraju da budu proverene.
Kod nas je vrlo jaka internet zajednica iako smo mala zemlja.
I to zaslužuje svako poštovanje.
Donedavno je bilo nezamislivo da mediji prenesu šta je neko rekao i objavio na društvenoj mreži…
Te poruke se objavljuju na internetu, na tom servisu.
Dozvoljava i postavljanje fotografija.
pionira
Stefan
Kosovske Mitrovice
On je za dva dana imao 4500 pratilaca.
Ne treba druga potvrda osim te da je shvaćen kao brz, ozbiljan i pouzdan izvor informacija.
Novaka Đokovića
muzičare
To su ljudi kojima se veruje i u realnom svetu.
Oni su pouzdani izvori informacija.
Koje Vi medije pratite?
Uglavnom tehnološke i naučne medije.
Rojters
Tajms
Bi-Bi-Si
Pratim oko 40 medija na taj način.
mančesterska
Odmah su se pojavili oni koji su to kritikovali.
Institut Vinča
doktora
Vinči
Instituta „Jaroslav Černi"
Policija je, s druge strane, tvrdila da oni to rade kako ne bi došlo do zamene identiteta.
I da neko ko nije kriv ne bi bio nepravedno prozvan.
Pokazalo se da one prilikom nereda nisu baš najefikasnije u svom radu.
Problem je u softveru koji radi i koji bi trebalo da prepoznaje lice i identifikuje ga.
Na internetu je postavljeno samo 30 fotografija osumnjičenih koje nisu uspeli da prepoznaju ni preko softvera, ni preko svojih baza fotografija.
Veliki broj plasiranih vesti tog dana bio je pripremljen od snimaka građana koji su se zatekli na licu mesta.
Tako smo bili u prilici da vidimo kako je sve to izgledalo.
Jedna od tih fotografija dobila je 2006. nagradu za građansko novinarstvo.
Pa to je ikona."
Kada sam došao tamo, prvi put sam se susreo sa nekim stvarima koje mi nismo ni učili, niti je bilo literature.
Vi ste rekli gde vidite ograničenje kada je reč o onlajn građanskom novinarstvu.
Moj odnos je pozitivan.
Odmah to hoću da istaknem.
blogera
Internet je kao medijum omogućio da svako od nas u svakom trenutku može da napiše tekst kakav želi i da ga postavi na internet.
Koliko je taj tekst kvalitetan i dobar zavisi koliku će pažnju privući.
Građansko novinarstvo je potrebno.
Glavni problem interneta je bio nedostatak sadržaja.
Godinama je problem bio loš sadržaj i nije ga bilo dovoljno.
Istina je da smo sada u situaciji da čak imamo previše sadržaja na internetu.
Ponekad je teško izdvojiti ono što je vredno.
Zahvaljujući građanskom novinarstvu, internet je dobio mnoge vredne, dragocene sadržaje.
novinarima građanima
To se od njih i ne očekuje.
Ali je činjenica da je došlo do situacije u kojoj imamo obilje informacija.
Javio se fenomen preterane informisanosti što je iznedrilo dezinformaciju.
Kako odvajate bitno od nebitnog?
mađarskog
Nojmana
Iskustveno.
Svi mi to radimo iskustveno.
Iskustvo nas je naučilo kojim medijima možemo da verujemo a kojima ne.
U poslednjih mesec dana zabeležen je najveći rast interneta.
To je zanimljiv podatak koji se poklopio sa rođendanskim slavljem interneta.
Kompanija koja se bavi analizom interneta objavila je podatak da se u poslednjih trideset dana na internetu pojavilo 105 miliona lokacija, stranica, sajtova.
Da bismo znali o kojoj brojci se radi, reći ćemo ovako:
2008. godine na internetu je bilo 208 miliona stranica.
Sada trenutno ima oko pola milijarde lokacija ukupno.
Od toga je aktivno 300 miliona.
I još nekoliko takvih knjiga koje su bile opšteg karaktera.
To govori kojom brzinom se širi internet.
Kako biti umeren u korišćenju globalne računarske mreže?
Znamo da je umerenost najteže postići u svemu, počevši od hrane.
Zavisi sve od toga ko za šta koristi internet.
Ljudi koji su u novinarskoj profesiji, po prirodi stvari su vezani za internet i provode tamo zaista mnogo vremena.
Gledajući mlađe generacije, oni su ili ispred računara ili imaju mobilne telefone u rukama.
Oni su već zavisnici od interneta.
Radije sede i preko interneta razgovaraju nego da pređu 20 metara.
Svako mora da zna da postavi svoju meru.
Ne postoji formula.
Međutim, mi posebnih knjiga koje su stručne i koje bi nam bile od pomoći da se snađemo nismo imali.
Na početku, kada se pojavio, on je privlačio uglavnom poslovne korisnike.
Onda se proširio.
Danas smo svedoci toga da na ovoj mreži ima najviše dece.
Doživljava isti fenomen kao internet.
Ima toliko sadržaja, ali mali deo tog sadržaja zaista vredi.
Zato se pojavljuju neke alternativne društvene mreže koje mogu da pomognu mnogo više u poslu i obrazovanju.
naučnicima
Duško Mitrović
Pojavljuju se specijalizovane društvene mreže.
Te poslovne mreže su im ponudile mogućnost da brže i lakše nađu posao?
Zemlji
Kasnije je on prerastao u mrežu koja je izgubila svaki kriterijum.
Nema tačno definisane granice.
Kako se Vi spremate za izazove koji su pred nama u 21. veku?
Kako da idemo u korak sa promenama?
SSSR
Ja sam od onih koji vole štampane medije, ali svedoci smo da vreme štampanih medija neminovno prolazi.
Opet je isti krivac – internet.
Ljudi se uglavnom informišu na internetu.
Više je razloga za to: i nedostatak vremena gde više nema one opuštene atmosfere u kojoj mogu da se listaju novine, na internetu se nalaze brze informacije, čitamo samo naslove, imamo veći izbor.
To su prednosti onlajn medija.
Ne znači da će komercijalni mediji nestati.
Ali primat u medijima apsolutno preuzimaju onlajn mediji.
Da li mislite da nas internet tera da budemo površniji i svedeniji?
To je jedan veliki izazov.
Ja sam došao kao treći, i mogu da Vam kažem da sam imao osećaj kako imam najmanje obrazovanja.
U moru informacija koje imamo na internetu mediji moraju da ponude što više lokalnih informacija.
Mediji moraju da se fokusiraju na lokalne događaje.
Kada vam neko priđe na ulici i pita vas da li hoćete da mu budete prijatelj, ili hoćete li da vam pokaže svoje slike sa mora – ljudi reaguju kao da ta osoba nije normalna.
Vama to prija i vi postajete prijatelji, a niti znate sa kim, niti bilo šta drugo.
Seecult.org
Vesna Milosavljević
Portal za kulturu Jugoistočne Evrope
Šri Lanki
Svetskom samitu za digitalne sadržaje
Jovana Jovančić
emisije „Oko"
RTS-a
Unicefove
Instituta Vinča
Vesna Opavsky
Medija centra
doktorantkinja
Ključna reč – umetnost
Domu omladine Beograda
Fakulteta likovnih umetnosti u Beogradu
direktorka
beogradskog
Na kraju 2013. godine razgovarale smo o brojnim temama.
Vesna
Seecult
World Summit Award
Milosavljević
Veoma je lepo kada ste u prilici da osetite da zaista postoji interesovanje za ono što radite.
građanskog rata
Šri Lanku
Vlade
Samit zemalja Komonvelta
zemlje članice
Svi radimo u teškim uslovima i često ne možemo da prepoznamo šta je nekome bitno i da li je uopšte bitno to što radimo.
Kada se ukaže ovakva prilika, dobije se dragocena pozitivna energija.
Mitrović
Laboratorije za matematiku i numeričku tehniku
Vi ste bili jedini predstavnici iz regiona koji su ušli u ovaj izbor i dobili prestižno priznanje.
Raspisuju se nacionalni konkursi za osam kategorija.
predstavnika
kandidat
Bilo je, znači, 40 sajtova u različitim kategorijama: kultura, e-vlada, zdravstvo itd.
Posebno su dodeljene i nagrade za mlade do 30 godina koji se bave ovim poslom.
Kolumbiji
Bilo je najrazličitijih projekata među nagrađenima.
Radio Beograda 2.
Afrike
Veoma su različiti sadržaji, inovativni, povezani često sa edukacijom.
Moj generalni utisak je da su svi napredniji projekti jako povezani sa obrazovanjem i da se odnose na uključivanje dece u najmlađem uzrastu u kreativnu upotrebu novih tehnologija.
Vesna (Opavsky)
Fakulteta umetnosti u Beogradu
Doktorska disertacija je skoro gotova.
Na koji način ste se opredelili da se bavite ovom temom?
Iako je ovo digitalno doba, kod nas ne postoji dovoljno veliki broj teoretskih radova koji se bave ovom problematikom.
Šta su bili Vaši razlozi da se bavite ovom temom?
Meni se desila zanimljiva kombinacija.
Instituta elektroprivrede
Svakodnevno bavljenje optimizacijom sajta dovelo je do povećanja mog interesovanja za oblast ključnih reči.
Ja sam pokušala da prenesem komunikaciju specifičnu za internet na svoje umetničke radove.
Pored likovnog projekta, imala sam i jedan internet projekat koji je živeo nezavisno za sebe na internetu, na mom veb-sajtu.
Posetioci su imali prilike da učestvuju i interaktivno u okviru samog istraživanja.
Prioritet cele izložbe bila je baš komunikacija.
Moje delo je takođe komuniciralo pomoću ključnih reči koje su ispisane na radovima.
A deo projekta je bila i anketa za posetioce.
Tu smo bili i nas trojica koji smo došli sa fakulteta.
Oni su odgovarali na pitanje šta je umetnost, ali samo u formi reči.
Imali su mogućnost da unesu do pet ključnih reči koje po njihovom mišljenju označavaju pojam umetnosti.
Ja ovde imam čitavu listu, ali mogu reći konkretno šta je umetnost za publiku koja je posmatrala moju umetnost.
Najviše su se pominjali pojmovi: sloboda, ljubav, lepota, život, kreativnost, radost i komunikacija, koja bi za umetnost trebalo da bude veoma važna.
Pored najčešćih ima i ređih, ali zanimljivih odgovora kao što su: potreba, poruka, istina, provokacija, univerzum, sklad, refleksija, intuicija, smelost, hrabrost...
Meni je bila čast da se na taj način upoznam sa publikom i da vidim u kojoj meri se moje i njihovo mišljenje poklapaju.
Tokom trajanja izložbe, imala sam priliku i da razgovaram sa njima.
Da vidim na koji način su sama dela, koja su imala mnoštvo reči ispisanih u sebi, komunicirala sa publikom.
Zanimljivo je da na umetničkim grafikama nisu svi zapazili iste reči.
Prosto, ljudsko oko na osnovu prethodnog iskustva, intuicije i emocije povezivalo je značenja različitih reči.
Ovi su diplomirali pre mene, možda godinu-dve ranije.
Svi su videli nešto drugo i za njih su te grafike bile nešto drugo.
Meni je bilo zanimljivo što se jedna diskusija i komunikacija vodila i na internetu i na Vašoj stranici.
Postojala je mogućnost da se daju određeni komentari, da se komentariše sama izložba, da se sama ideja takođe komentariše i pozitivno i negativno.
Vi ste u tome bili otvoreni.
Možda bi bilo zanimljivo da date jedan komentar o dobrim i lošim stranama komunikacije na društvenim mrežama.
Mislim da se ljudi često plaše te komunikacije.
Trebalo bi da brendovi budu otvoreni za to.
Jedino ako smo otvoreni, možemo da budemo aktivno prisutni na društvenim medijima.
Ne samo aktivno, već i pravilno.
DISAK
Ne treba ih koristiti jednosmerno.
Mislim da negativni komentari i nisu loša strana društvenih medija.
To je glavni fidbek (feedback) koji kao brend dobijamo i na osnovu koga možemo da planiramo naše dalje aktivnosti.
Za mene je to bilo veoma značajno.
Jovani Jovančić
Jovana
Unicefovu
Knez Mihailovu
„Hoćete li da mi budete prijatelji?", „Jao, što mi se sviđa vaša majica"...
Prilazila sam i parovima i samim momcima i devojkama.
MUP
Ili priđem devojci i kažem:
„Okej, sada ću da te pratim".
Ona krene i ja idem za njom.
To je ono što je moj prilog izdvojilo od drugih.
Kasnije su usledile neke informacije koje se kroz medije provlače manje-više.
To je ono što je ostalo zapaženo.
novinarka
Jutjubu
Za tri-četiri dana videlo ga je 50-60 hiljada ljudi.
Bilo je dosta komentara – i pozitivnih i negativnih.
Tu nam je detaljno ispričao šta bi ko trebalo da uradi.
Suočeni sa tim da vam neko priđe na ulici i pita vas da li hoćete da budete moj prijatelj, ili „jao što ti je dobra majica, da ti pokažem moje slike sa mora" – ljudi reaguju kao da niste normalni.
Vama to prija i vi postajete prijatelji, niti znate sa kim, niti bilo šta drugo.
Taj trend, ako tako možemo da ga nazovemo, nije prisutan kod svih.
Tu se vidi generacijska razlika.
Rekli ste da su komentari bili i pozitivni i negativni.
Sigurno je bilo onih koji su rekli da to nikada ne rade, da ne prihvataju nepoznate ljude za prijatelje.
Pa, nije.
Nije?
Doktor
Aleksić
Kada je razlika u generacijama u pitanju, ja bih to podelila na roditelje i decu.
To je taj generacijski jaz.
Nije čak ni prirodno.
Svi imamo i moderne telefone, tablete i računare.
Mislim da je vrlo važno opomenuti decu i mlade da sačuvaju svoju privatnost, da sačuvaju sebe.
Posledice mogu biti različite.
Kada hoćete da počnete neku vezu, zašto bi neko morao da zna sve o vama od ranije.
To je bio najveći zadatak.
To su stvari o kojima se ne vodi računa, a kasnije nas to skupo košta.
Odnosno zašto se onlajn ponašamo na jedan način, a u realnom svetu nam to ne pada na pamet.
Da li je Vaš eksperiment jedinstven?
Kod nas da.
U inostranstvu je bilo dosta sličnih reportaža.
Kada sam dobila temu digitalno nasilje, prvo što mi je palo na pamet jeste kako da je uradim da bude zanimljiva.
Videla sam puno priloga, ali oni nisu privukli čak ni moju pažnju.
Ovo je bio način da se skrene pažnja.
On je bio najstariji i smatralo se ‒ najsposobniji.
Postigla sam taj cilj, ali nisam ja smislila ideju.
Ljudi u inostranstvu su dosta slobodniji nego mi.
Iz poslovnog ugla, kako se svest menja?
Naše radionice su namenjene poslovnom uglu, da tako kažem.
Na taj način društvene mreže se mogu jako dobro iskoristiti.
preduzetnike
Iz privatnog ugla, to je drugačije.
Pišem predgovor već duže.
Mančić
Pre svega na ovoj društvenoj mreži?
Društveni mediji su danas neophodni.
Za „stare" medije koji treba da privuku novu publiku, prisustvo na društvenim mrežama je zaista neophodno.
Mi smo neprofitni medij, nemamo nikoga ko to posebno radi.
Nemamo nikoga ko piše komentare kako bismo dobili interakciju.
U svemu je komercijalizacija, pa i na društvenim mrežama.
To je takođe bio dosta obiman zadatak.
To su pre svega portali umetnosti koje sam pokušala na jedan automatski način da prikupim.
programerima
Po čemu ćemo pamtiti 2013. godinu kada je reč o digitalnom svetu?
Ne znam šta bih izdvojila.
Dosta se toga globalno ubrzano menja.
Kad vidim koliko svet i digitalna tehnologija brzo napreduju, koliko se uslovi rada menjaju, kako je sve to ubrzano, i kada uporedim sa tim kako se ovde sve sporo dešava – ne znam da li ćemo uhvatiti korak ne samo sa novim tehnologijama, nego i sa razvojem u svim ostalim oblastima uopšte.
I ja sam dobio aritmetički deo i elektronska kola pošto se smatralo da je to mali deo i da će to biti najlakše uraditi.
Moj utisak bi bio moja spoznaja o digitalnom nasilju.
Ja nisam znala koliko je to rasprostranjeno i koliko je to veliki problem.
Tek nakon teme koju sam obradila, počela sam da bivam svesna ideje koliko je to daleko otišlo i koliko o tome malo znamo.
Zapanjilo me je samo što je to u tolikoj meri prisutno na društvenim mrežama.
Istakla bih prvo razvoj internet alata.
Sve više alata na internetu nam je dostupno.
Sve veća je i mogućnost interakcije i komunikacije.
Ono što izostaje jeste kvalitet sadržaja.
Hteo bih da istaknem da mi tada nismo znali, samo smo čuli o raznim pristupima izrade računara, i to su bili statički pristup i dinamički pristup.
Skrenula bih pažnju na kampanje koje služe za kultivisanje komunikacije na internetu.
Umetnost može da stvara svako ko se dovoljno usudi 265
U umetnosti manipulacija nije dozvoljena 275
Našu kreativnost ne možemo i ne treba da ustupimo mašini.
Za sada 283
Postoji privid da sve što se kod nas tehnološki desi, donosi neko drugi 297
Sajam kratke elektronske forme
KUDA
Umetnost treba da nam pruži drugu percepciju i iskustvo u odnosu na ono čime smo okruženi 325
Eksploatacija ljudskog rada i nejednakost u odnosima 333
Imam kockaste zenice od ʼ93. 339
Planeta i čovečanstvo mogu opstati ako nisu sebični 351
Ne volim kada mi neko gleda u ekran.
To je lično polje gledanja.
To je kao kada vam neko gleda u svesku dok vi nešto zapisujete.
Aleksandar Maćašev
Mi smo bili peta zemlja koja je trebalo da uradi računar.
Razgovor smo započeli pričom o počecima...
Bečeju
Tokom osnovne škole nije mi padalo na pamet da se bavim artom.
Lepo sam crtao, i to je bilo to.
Onda sam video, slučajno, u izlogu jedne prodavnice komplet uljanih boja i palo mi je na pamet da se malo sa njima poigram.
Čitava ta avantura sa umetnošću je krenula nekako neplanirano, u smislu „hajde da vidim o čemu se tu radi".
Dopao mi se miris uljanih boja i aure umetničkog.
Zorica Stojkov
Sreo sam je jednom u šetnji, na raspustu između osnovne i srednje škole, i kada sam joj spomenuo da slikam, pitala me je da li može da dođe da vidi moje slike.
Posle smo videli da postoji ta razlika.
Oduševila se i poželela jednu sliku za rođendan.
Tu sliku je čekala nekih 10 godina.
Umesto za 15. dobila ju je za 25. rođendan, pošto sam uvek mislio da nisam dovoljno dobar da naslikam neku sliku koju bi neko okačio na zid.
Tu negde leži impuls za ovo čime se bavim.
U principu, umetnost nikada nisam smatrao za posao od koga ću da živim.
Smatrao sam da je to jedan dobar vid izraza, dovoljno slobodan, gde možeš da kažeš jako mnogo stvari na različite načine.
Ostali mediji ‒ neću reći mediji ‒ ostali načini izražavanja to ne dozvoljavaju u formi koja mi odgovara, recimo pisani tekst ili nešto drugo.
Govorio je potom o obrazovanju i koliko je važno za vreme kada je počinjao svoj profesionalni put.
Upisujem arhitekturu 1990. godine, i to je bio kompromis kojeg se sada malo stidim, ali nema veze.
To je zapravo bio kompromis između inženjerije, egzaktne nauke, i umetnosti.
To sam ja završio, ali se nikada time nisam bavio.
Što bi rekao moj prijatelj – bitno je da se završi neka školica, pa onda radi šta hoćeš.
I tako sam nastavio da se bavim čime sam hteo i to su bile razne stvari do sada: scenografija, dizajn, čak jedno vreme i novinarstvo.
Ali uglavnom je tu negde bio art.
Nakon slikarskog perioda u srednjoj školi, prebacio sam se na malo slobodnije prostorne instalacije.
Krajem 90-ih prihvatam svu slobodu koju navodno pruža internet i računarska tehnologija.
To je izgledalo kao da je napravljeno za mene, zato što čitav rad, čitava produkcija zavisi samo od vas.
galerista
Od početka do kraja, od same ideje do rada koji će neko da konzumira na mreži ‒ sve zavisi isključivo od vas.
Ta autonomija mi je bila neverovatno privlačna.
On je tada završavao diferencijalni analizator, to mu je bila i doktorska teza, a on je trebalo da se idealno uklopi i u ovaj računar.
Kako stoje stvari sa recepcijom veb-arta?
Kod nas internet još uvek nije nešto preterano rasprostranjen.
Kada se postavi nekakav veb-art na internet, obično se ljudi obaveste da to tamo postoji.
Možda postoji neka javna prezentacija.
Ali ono što je i dalje problem, što još nije najbolje razrađeno jeste ta izlagačka praksa veb-arta.
Ta forma je prilično neuklopljena u ustanovljeni art sistem i u ustaljenu izlagačku praksu gde imate galeriju u kojoj izlažete nekakve instalacije, objekte, slike, nešto opipljivo, nešto što se smešta u prostor.
Prosto, veb-art je nešto što se konzumira preko vašeg ekrana u intimi sopstvene sobe ili u nekakvom internet kafeu.
To je jedna situacija koja je prilično atipična i koja još nije najbolje rešena u izlagačkim praksama savremene umetnosti.
Kada kažete savremena umetnost, koje mesto zapravo zauzima veb-art?
Možda bi za početak bilo fino definisati veb-art.
O čemu se tu zapravo radi?
Neki smatraju da je veb-art bilo kakav art koji stavite na veb.
Ali ono što je, na primer, vrlo specifično jeste distribucija te umetnosti, i tu se onda opet vratimo na problem recepcije u okviru ustanovljenog umetničkog sistema.
Znači, to se opet nešto izlaže po galerijama.
U muzeju imate računar na kojem možete da konzumirate nečiji veb-art.
Prvo, posetioci nisu naviknuti da sednu za računar u nekoj galeriji.
Jedva su se nekako navikli da stanu ispred televizora i gledaju video-rad u galeriji.
Specifičnost veb-arta je i ta što je računar nešto što je vaše lično, što je na vašem stolu ili na radnom mestu.
Onako pomalo, usput.
Jer dinamički pristup je daleko složeniji nego statički.
Stalno se zapravo vraćam na to pitanje prostora.
Ovo sve egzistira u sajber-prostoru, koji nema parametre fizičkog prostora u koji smo do sada smeštali umetnost.
Na tome ima dosta da se radi i u teoriji i u samoj umetničkoj produkciji.
Centra za savremenu umetnost
ruski
teoretičar
Jezik novih medija
Digitalni partizani
Critical Art Ensemble
U startu se internet smatrao za prilično decentralizovanu i demokratsku pojavu gde se stvari ne kontrolišu iz jednog centra.
Onda se ispostavilo da tu ipak neko nešto kontroliše, nadzire, filtrira i da je mnogo drugačije nego što se pretpostavljalo.
Fokus je na fenomenima kontrole, nadziranja i anarhije na samom internetu.
Vratimo se na Vašu biografiju.
Kod statičkog mi imamo statička elektronska kola, koja su vrlo jednostavna za izradu.
Kako bismo stekli utisak šta ste sve do sada radili, predstavite nam neke od radova.
Flash
Nebojša Milikić
Reksa
KEF
Adz
To je zapravo serija reklama koje oglašavaju vrlo netipične stvari kao što su entropija, percepcija, zapravo lek za pojačavanje percepcije, agenciju koja odbrojava zadnje sekunde vašeg života...
KEF-u
Tada sam shvatio koje predivne mogućnosti nudi veb zbog nezavisnosti i samostalnosti u produkciji i zbog osećaja da mogu da napravim sve što mi padne na pamet.
rad „Sponzor"
Andrejem Dolinkom
Alan Smithy
Drag mi je zbog toga što je čitav ekran izdeljen na dva dela gde je on dobio levi deo, a ja desni.
A kod dinamičkog, problem je kod svakog logičkog kola i njegovog usaglašavanja sa ostalim kolima po radu u vremenu.
Zasebno smo uradili svaki svoj deo i samo ih na kraju spojili.
Zadatak koji smo sebi postavili bio je da svaki uradi mali rad na temu iz svakodnevnog života: ljubav, smrt, roditelji, posao i tako dalje.
Flash-a
To je mnogo zanimljivije gledati na vebu nego kad Vam ja sada pričam.
Andrejem
Konverzacija
Muzeju savremene umetnosti
To je, između ostalog, bio pokušaj bavljenja pomenutim problemom kako izložiti veb-art i predstaviti ga kroz tradicionalni art sistem.
Sam rad se bavio odnosom javnog i ličnog, ali i temom koja mene najviše zanima, a to je problem identiteta na mreži.
Vi na mreži možete da budete šta god poželite.
Možete biti bilo kog pola, koliko god godina želite da imate, lepi, pametni, visoki, bogati, sa bilo kojim imenom.
I to je ono što pruža neverovatne mogućnosti za istraživanje.
Sve mora da radi u strogo definisanim vremenskim granicama.
Ceo performans se sastojao u tome da smo sedeli jedan kraj drugog i četovali kao da je svako u svojoj sobi, kao da smo udaljeni stotinu kilometara.
A ceo čet se projektovao na zidu iza nas.
Kako je reagovala publika?
Bilo je u stilu: „šta rade ova dvojica?".
Onda su dolazili i gledali u naše ekrane, pa onda opet šta se to događa na zidu iza nas.
Meni je to bilo zanimljivo iskustvo jer ja imam svoj lični ekran, jedan moj vrlo lični prostor, ličnu opnu i nikad ne volim kada mi neko gleda u ekran.
To je kao kada vam neko gleda u svesku dok nešto zapisujete.
A ljudi kod nas imaju mnogo slobodniji odnos prema gledanju u ekran.
Bilo je zanimljivo videti posetioce koji bez obzira na to što se na zidu projektuje ceo čet, dođu da ipak zavire u ekran.
Recimo, kod nas je bilo 10 mikrosekundi i trebalo je sada svako kolo tako uraditi da ono kasni 3 ili 5 mikrosekundi da bi došlo na svoje mesto.
Izdvojite nam neke od veb-sajtova koje ste Vi radili.
agenciju „New Moment"
Portorožu
Veb-sajtovi se obično prave u već nekakvom ustanovljenom vizuelnom kodu, jeziku i stilu.
Nazovimo to sajber-izgledom.
Ovde sam to pokušao da zaobiđem.
El Lisickog
Udri Bele Crvenim klinom
New Moment magazina
Bilo je dosta ljudi kojima se to dopalo.
Šta podrazumevate pod time kada kažete da je interaktivan?
Posetioci imaju mogućnost da menjaju delo.
Računar je bio smešten u šest sanduka koji su imali 120 cm širine, 40 cm dubine i 140 ili 160 cm visine.
Svaki element ima i svoj zvuk, pa kako ih pomerate, tako stvarate i muzičku kompoziciju.
Ta „igrivost" kroz interaktivnost koju omogućava veb izuzetno mi je privlačna ‒ kada odete na neki sajt da nisu u pitanju samo informacije koje ćete vi da skupite, nego možda i mogućnost da nešto stvorite, a i zabavite se.
Sao Paolu
Jugomuzej
Mrđana Bajića
Još bih eventualno pomenuo nagradu koju sam dobio za demo-sajt za votku „finlandija".
U pitanju je opet interaktivni rad, a ne gotov sajt.
Inače, mnogo volim votku, pa mi je i rad na ovome bio privlačniji.
Kada je u pitanju domaći i strani veb-prostor, šta biste izdvojili?
To je bila ogromna skalamerija koja je trošila 60 kW električne energije.
I zašto?
Tu se ništa bitno nije promenilo poslednjih godinu dana što se tiče mog stava i te moje lične top-liste stranih veb-sajtova.
japanski
Jugo Nakamura
Yugo Nakamura
Flash-u
Prvi put kada sam video njegov sajt, naprosto sam rešio da isključim računar i da se time više nikad ne bavim.
MTV-a
Vijadukt
To su sajtovi koji su napravljeni sa merom.
Minimalizam zvuči malo otrcano i neprecizno.
Nije u pitanju minimalizam, nego jako dobar dizajn sa ne preterano mnogo elemenata.
DNK
Design Network
Kada se to uporedi sa današnjim dostignućima, to je neverovatno velika razlika.
Ono što je vrlo zanimljivo je da ima jako mnogo žena koje prave jako dobre veb-sajtove.
To mi je sjajno.
Finsku
Finci
Dogovorili smo se da razgovaramo i o fenomenima veba.
Ali prvo da napravimo mali uvod.
Dakle, šta je veb?
I koje su, prema Vašem iskustvu, njegove osnovne karakteristike?
Tu treba pomenuti neke opšte stvari koje se stalno spominju, kao što su interaktivnost i hipertekstualnost.
Hipertekstualnost je jako zanimljiva stvar gde vi možete sa svakog mesta da odete na drugo mesto u bilo kom trenutku.
On je radio sa osnovnim taktom od 100 Hz, danas rade sa 50 GHz što je 500.000 puta brže.
Da čitavu priču konzumirate nelinearno.
Ne morate da prođete sve od početka do kraja, nego možete da skačete gde hoćete.
Veb takođe dozvoljava multimedijalnost, mada bih ja to pre nazvao intermedijalnost pošto otvara prostor za stvaranje između različitih medija.
Statična slika, slika koja se kreće, animacija, zvuk, 3D, a uz pomenutu virtuelnu realnost.
Mada i dalje 95% ljudi konzumira kompjuterski veb-sadržaj putem ekrana.
Ja sam zatekao sebe da mi se upravo na tom ekranu dešava maltene 90% konzumacije bilo kog medijskog sadržaja.
To podrazumeva i da gledam filmove, radim, zabavljam se, stvaram i pravim umetnost.
Sve na ekranu.
Nekima to možda zvuči zastrašujuće, ali meni je to vrlo jednostavno.
Nije ni čudo što ne volite da Vam zure u ekran.
To nije mali napredak.
To je jedan stvarno lični i intimni prostor.
S druge strane mi je jako zanimljivo da kada napravim neki rad i stavim ga na mrežu, on odmah može da se vidi širom sveta na drugim ekranima.
Napisali ste nedavno tekst gde ste, između ostalog, rekli da je umetnost dosadna.
Pa, umetnost jeste dosadna.
Užasno je dosadna.
Mislim da bi se većina ljudi složila da je savremena umetnost prilično nezanimljiva i hermetična.
I prosto umetnost kao i bilo koji drugi proizvod koji ćemo mi da konzumiramo, mora da računa na konkurenciju.
Postoje mnogo zanimljivije stvari od savremene umetnosti: mnogo zanimljiviji filmovi, na primer.
Baci mamu iz voza
Lari
Tehnologija je u to vreme bila glomazna, teška i trošila je mnogo energije.
Gomila ljudi koja dolazi ništa ne kapira na tim izložbama.
Ono što je tendencija koja je meni zanimljiva u okviru same umetnosti jeste neka relacija između ljudi.
Recimo, na otvaranju izložbe možete da razgovarate sa ljudima, da razmenjujete mišljenja, da se pokrene ta interpretativna mašina nad svakim delom.
To je ono što je jako zanimljivo.
Dok gledate film, čitate knjigu, slušate muziku – vi ste uvek sami.
A kada postavite rad na veb?
Kada okačim rad na veb, to je opet malo specifično.
Ne znam koliko je to zanimljivije i privlačnije od drugih formi.
Računar je imao čitač i bušač trake koje smo mi izradili.
Videćemo dalje kako će da se razvija i u kom će to pravcu da ode sve zajedno.
Ali jedna futuristička vizija koja se meni dopada i za koju bih želeo da se dogodi pre nego što umrem je da priključim svoju glavu na računar i da vidim sadržaj sopstvene glave na ekranu.
Onda ćemo moći zaista fantastično da komuniciramo i razmenjujemo misli.
Mogla bi to biti jedna jako velika revolucija.
Da zaokružimo celu priču sa ovim što radite sada.
Trenutno ste u advertajzingu.
Mogu da krenem od toga da čovek mora od nečega da živi, pa odatle i moj rad u advertajzingu.
Što se tiče veba u oglašavanju, postoje određene specifičnosti gde je veb zapravo podrška čitavoj kampanji koju vi pravite.
Postoje čitave firme i čitave kampanje koje se dešavaju samo na vebu.
klijentima
Ali kasnije je zamenjen kupovnim zbog toga što naša tadašnja proizvodnja nije bila na potrebnom nivou, nije imala tu pouzdanost.
Mi pokušavamo da idemo u pravcu da veb-sajtovi ne budu samo neki trendi ukras, nego da zaista nečemu služe – bilo da je u pitanju promocija, prodaja, izgradanja brenda, imidža i tako dalje.
Navešću primer.
Najk
Osim toga što prodaju trenerice, obuću, patike, sportsku opremu i tako dalje, oni uz to prodaju neverovatno dobro izgrađen sistem dodatih vrednosti kao što je: sport je kul, sport je svaki dan i za svakoga, sport je na ulici.
To je nešto što mi kupujemo sa osnovnim proizvodom.
Znači, sport više nije vezan za ljude koji se samo time bave.
To je samo jedan mali aspekt koji sam istakao kao dodatnu vrednost.
To je stvar koja se stvarno uspešno prodaje i uspešno je izgrađena.
Tu postoji problem domaćeg marketinga i svest domaćih klijenata o samom brendu.
Zapravo, kod nas ne postoji nešto što bismo mogli da nazovemo brend, osim tih nekih sentimentalnih brendova kao što su kaladont i eurokrem.
A imali smo kao izlaz još i štampač, odnosno teleprinter.
Ti brendovi su izgrađeni malo i na tradiciji.
Ali kao da nikada nije postojala dobro razvijena strategija izgradnje brenda.
Sve materijalne vrednosti jedne firme su samo 10% cene – i to govori o tome koliko je brend važan.
Brend je 90%.
klijenti
To sve može jako dobro da se odradi kroz internet.
Kroz internet, na primer, može da se simulira jako mnogo stvari.
Možete da izdizajnirate svoju odeću, obuću.
To otvara nove mogućnosti u samom oglašavanju.
A ono što je zanimljivo je i to da oglašavanje na vebu više ne mora da bude
Ulaz je bio čitač trake.
„umetanje".
Do sada ste imali reklame koje se umeću u film, TV program.
Radio-reklame se opet umeću u radio-program.
Štampani oglas se umeće u novine.
Uvek vam negde neko nešto zavlači.
To je preneto i na veb gde vam iskaču baneri, prozori, dave vas raznim reklamama.
Ono što je bitno jeste to da na jedan veb-sajt odlazite ipak sa namerom.
Tamo odlazite kao osoba koja ima ime i prezime, što je vrlo bitno onom čoveku s druge strane.
Proizvođač konačno prodaje svoj proizvod konkretnom čoveku.
domaćice
Imao je spoljnu memoriju od 250 kB.
Vi tačno znate šta njemu treba.
Internet marketing to omogućava.
Kada je u pitanju internet, umetnost i računari, kada malo pogledate u budućnost ‒ šta vidite?
Šta biste voleli da vidite?
Svedoci smo da svako novo otkriće donosi jako mnogo dobrog, ali i jako mnogo lošeg.
I to je prosto neka neminovnost.
Što se tiče umetnosti, gde se i u kom pravcu ona kreće ‒ moj lični stav je da umetnost nije posao.
Umetnost nije nešto što ja prodajem iako bih ja, naravno, voleo da je prodajem.
Umetnošću se bavimo kada imamo nešto da kažemo, kada imamo nešto da uradimo.
Umetnost nije nešto što se radi pod nekakvom presijom.
Ono što je interesantno ‒ uz izradu tog računara pojavio se veliki broj naučnih kadrova koji su kasnije vodili čitave grane.
Umetnost može da stvara svako ko se dovoljno usudi.
Veb dozvoljava da sednete za računar i nešto napravite, i to može biti odmah dostupno svima.
Goranom Jovanovićem
Seo sam pored njega, fotošop je tada već bio dostupan.
Seobu Srba
Paje Jovanovića
slikar
Umetnik
Kalifornijskom univerzitetu
Džona Vitnija
Čedomir Vasić
profesor emeritus
Vasić
Aleksandru Luju Todoroviću
Američka traka
Narodnom muzeju
Seoba Srba
Ovo je samo deo Vaše biografije.
Povoda za razgovor sa Vama ima uvek mnogo.
Pokušaću da izdvojim dva.
Luju Todoroviću
Upravo pripremate tekst koji bi trebalo da bude Vaš prilog o poznanstvu i druženju koje je povezano sa razvojem tehnologija.
video-rada „Američka traka
Američkoj traci
Galeriji B2.
Mandžić
Da se vratimo na taj početak.
Galeriji B2
To je celina od osam kratkih video-delova koji zajedno traju oko pola sata.
Kalifornijskom univerzitetu u Los Anđelesu
UCLA
Amerikom
stipendista
Istovremeno, traka je bila i dijalog sa ambijentom u koji sam došao i u kojem sam se osećao kao u nekom drugom svetu.
Glavni element je bila televizija, odnosno njena sveprisutnost na jedan dosta direktan i napadan način.
Video-umetnost
Video Art
To se podudarilo sa trenutkom razvoja tzv. male, kućne video-opreme koja je pružila mogućnost da i ljudi koji nisu vični i profesionalci počnu da se bave televizijom i da prave svoje televizijske programe.
Ta ideja imala je i svoju političku dimenziju, ali je pre svega bila komercijalno zasnovana, jer se pojavila jedna nova industrija, industrija video-opreme čiji je asortiman proizvoda ubrzo preplavio tržište.
Ja sam imao jednu malu oblast primene računara u industriji.
Kompjuterska umetnost
Sama činjenica da je postojao je… ?!
Tamo je privreda imala računa da se nastava novih tehnologija održava na fakultetima i univerzitetima.
Poklopila se sa mojim interesom da sliku koju sam dotad radio na platnu, proširim u pravcu vremena i u pravcu prostora.
Sa stanovišta stvarnog prostora, to će se kasnije dogoditi sa muralima, ali glavni momenat u tom trenutku za mene je bio vreme.
Vasi Mihiću
Džon Vitni
Tada sam pošao na kurseve iz kompjutera.
Chatbot-om
Lesterom
Deni de Vito
I ja sam bio u okviru digitalne tehnike.
Bili su komplikovani i dosadni, pa sam ih napustio.
Trud koji bih uložio u to znanje bio je suviše veliki i doveo bi do toga da zanemarim druge stvari koje su mi se činile važnije u to vreme.
Međutim, shvatio sam suštinu kompjutera – njegovu binarnu prirodu.
Na toj osnovi kasnije sam pravio neke svoje radove.
Koncentrisao sam se na video koji je bio mnogo neposredniji, koji je istovremeno snimao, montirao i reprodukovao sliku.
Kao prava televizija.
Dimenzija istovremenosti te tri faze koje su u filmu razdvojene, učinile su mi se veoma zanimljive i pružile su mi mogućnost da se izražavam na drugi način.
Proći ćemo i vratićemo se kroz Vaš rad prethodnih godina.
Aleksandrom Lujem Todorovićem
Luja Todorovića
Takođe kasnije, u doba prelaska sa televizijske slike i katodne cevi na ekran računara i digitalne tehnologije, bio mi je pouzdani sagovornik i dragoceni izvor informacija i razumevanja.
Bilo bi važno da pokušamo da kažemo koji su bili neki kameni međaši na ovom Vašem putu.
To mi je dalo čvrstu osnovu u razumevanju onoga što je video kao tehničko i kao izražajno sredstvo.
Micuru Kataoka
To je bio metod blizak onome koji sam prethodno koristio u slikarskim radovima.
Na taj način sam se dosta mekano i prirodno proširio iz tradicionalnog u novi elektronski medij.
Govorio je takođe i o programiranju, književnosti, budućnosti i sebičluku…
Čini mi se da je to skoro uvek tako.
Art and Technology
24 sata Ruanske katedrale
Volim time da se hvalim.
To je bila neka vrsta podviga.
Pavlu Saviću
Radilo se o vremenu koje je bilo izuzetno restriktivno u svakom pogledu.
Ruanska katedrala
Comtrade
Na iskustvima memorije
Gordane Stanišić
Irine Subotić
Narodnog muzeja
Sam rad je bio neka vrsta obigravanja oko planete, i u vremenu i u prostoru.
Prvi put ste uradili i kompjutersko čišćenje.
Pa ne znam da li sam baš apsolutno prvi.
A ovo što smo mi radili... ja bih rekao o ovoj grupi samo nekoliko reči.
Tu sliku sam podvrgao čišćenju tako što sam uz Godžinu pomoć uklonio sve figure i ostao je samo pejzaž.
Srbi
Dunav
Ukidanje sadržaja slike ili izmena njene sadržine pomoću kompjutera otvorilo je mogućnost za neverovatne manipulacije.
Svesna zloupotreba ovog sredstva, prisutnost manipulacije, menjanje slika, ukidanje sećanja bili su suština tih prvobitnih ali i svih kasnijih mojih „čišćenja".
Kako danas vidite alatke koje su toliko jednostavne za korišćenje?
FLU
Da imaju svest da to što koriste vrlo sugestivna sredstva traži izvesnu odgovornost na koji način će ih upotrebiti.
Radilo se, nije se znalo za radno vreme.
U umetnosti manipulacija nije dozvoljena, naročito ako uzmemo u obzir starije postulate o estetici i etici.
Sa novim sredstvima to je postalo još drastičnije.
Naš svakodnevni život je mnogo opterećen time i zato, recimo, ja nisam na mreži.
Trudio sam se da shodno svakom izražajnom problemu primenjujem odgovarajuća sredstva.
Tokom bombardovanja ste pokrenuli interaktivni sajt.
Igor Stepančić
Logor ratnih zarobljenika
POW Camp
Goran Jovanović
Zasnivao se na dve ključne ličnosti iz sveta moderne umetnosti:
Bojsu
Vorholu
Recimo, ako ja uđem u neki problem iznutra, ja onda ostajem dokle god je potrebno.
Umetnici
Bojs vs Vorhol
Persejev štit
Dolini jaganjci
Umetnost na kraju
Namera je bila da se preko tog sajta skrene pažnja na naše umetničko i ljudsko postojanje i iskaže pobuna protiv onoga što nas je nepravedno zadesilo.
Žao mi je što to nije ušlo u nedavno izašlu knjigu koja je posvećena umetnosti tokom bombardovanja, kao redak primer korišćenja savremene tehnologije.
Da li je to digitalno arhivirano?
Arhivirano jeste.
Ali u pregledu umetničkih reakcija na bombardovanje nije se našlo.
Venecijanskom bijenalu
Oreste
Ako treba, ja ću prenoćiti u laboratoriji da bih završio taj problem.
Danas je sajt možda starinski i malo retro, ali vrlo autentičan za vreme i trenutke u kojima je nastao.
Da li ima nešto važno što Vas nisam pitala?
Univerzitetu umetnosti u Beogradu
Vladana Radovanovića
Višemedijska umetnost
Digitalna umetnost
Univerzitetu umetnosti
Ta dva smera žive i danas.
Nastava je započela kao magistarske studije 2001. godine, a od 2006. prerasle su u doktorske umetničke studije.
Cilj je osposobljavanje polaznika za stvaranje višemedijskog umetničkog dela kao adekvatnog odgovora na složenosti i protivrečnosti civilizacije koja nas okružuje.
Dijapazon izražajnih sredstava otvoren je svim čulima, od teksta, crteža ili notnog zapisa na belom papiru, preko 2D ili 3D prostornih realizacija i radova sa telom, ili audio i video elektronskih ostvarenja do tehnološki najsavremenijih digitalnih i mrežnih prenosnika zaokruženih umetničkih sadržaja.
Ova jedinstvena nastava stekla je pravo građanstva i neprikosnoveno mesto u poplavi raznih „multimedijalnih" radova i događaja koji pretenduju na epitet umetničkog.
To se tako radilo.
Knjizi o džungli
Moglija
Mogli
Ali nemoguće je 6-7 pasa naučiti kako da se kreću.
glumcima
Tom Kruz
Nemoguća misija
glumci
Ali onda studio kaže da će doći tada i da ih ne smaramo.
Nas ima brdo i svi bismo hteli selfi.
Đorđe Milašinović
Pirati sa Kariba
Knjiga o džungli
Avatar
Weta Digital
Pitera Džeksona
Novom Zelandu
emisiju „Digitalne ikone"
Praga
Novog Zelanda
tehničar
Oskarom
vizuelni umetnik
Drugi deo posla kojim se bavite je compositing.
Šta se zapravo radi u okviru ovog posla?
Vizuelni efekti su ogroman deo filmske industrije.
Kao i svaki posao, i ovaj ima svoje podsegmente.
kompozitin artist
To je jedna od poslednjih u nizu stvari koja se radi na filmovima, serijama, reklamama.
Posle nas se radi još kolor.
Ja sklapam snimljene slike sa slikama koje su kompjuterski generisane u jednu celinu, da to izgleda kao da je snimljeno i izašlo iz kamere.
Bila je jedna tabla sa kredom i on je nacrtao tamo tranzistore i mene sa mitraljezom koji gađa tranzistore i uništava ih.
Pre nego što se vratimo na početke, da li biste nam otkrili na čemu trenutno radite?
Trenutno sam na odmoru, pa manje-više ne radim ništa veliko.
Mortal Engines
To sam malo zakačio, jer sam takođe bio na odmoru.
Avengers
Infinity War 2
I to je baš bilo zabavno.
To je bilo u poslednjih godinu dana.
Planetu majmuna
Eto, takva je bila atmosfera.
Rat, poslednji deo.
I to mi je jedan od najomiljenijih projekata.
Weta
Cezar
glumaca
Što me pomalo i plaši.
Rad na samom projektu je bio fenomenalan.
Od početka do kraja nije bilo nikakvih zastoja.
Od kompjuterskih slika pa do mog posla sve je funkcionisalo.
Sve to tako dobro izgleda da je rad bio uživanje.
Uopšte, bio je vrlo lep odnos među nama.
Oskarom za specijalne efekte
Kako je bilo raditi na ovom filmu?
MPC
Nismo bili jedini studio koji je radio.
Pa, bilo je i naporno i zanimljivo.
Tamo sam upoznao dosta nekih ljudi sa kojima sam i danas u kontaktu.
glavnih producenata
To znači da mogu da priđem i pričam sa njima, da dajem svoje ideje za neke kadrove, koje oni čak i poslušaju.
producenta
supervizora
artiste
Kako izgleda raditi vizuelne efekte?
Mi to gledamo kao gledaoci u bioskopu, ali ne znamo šta se zapravo zbiva u računarima.
Kako taj ceo proces teče?
Reći ću kako proces teče, pa ću reći i moj deo, šta i kako se dešava.
Postoji scenario koji se odobri.
Prvo u nizu se radi storyboard, otprilike kako će svaki kadar da izgleda.
Onda se pravi concept art 2D ili 3D, detaljno prikazani karakteri sa svih strana, uglova ili šta god se radi da se odobri.
I to su neke smernice kada se nešto pravi u 3D svetu.
Prvo se modeluje.
Naravno, svi ti procesi idu paralelno jedan sa drugim koliko je moguće.
Postoji line up.
lajtera
Mora da se ispoštuje taj rok i tok stvari.
producenti
Tako da sve radi kao sat.
Šta vi dobijete kao materijal?
Pretpostavljam da je to različito.
Postoji gomila stvari koje mi radimo.
Ako imamo neki snimak i nema kompjuterskih slika, tu se radi otklanjanje nekih stvari koje nisu potrebne.
Nešto bude lakše, nešto je baš problem.
To je jedan deo.
Drugi deo je, recimo, sklanjanje green ili blue screen-a, odnosno platna.
Prvi deo posla je da se to sve lepo skloni, da ostanu ivice.
Da se sačuva svaka dlaka.
Postoji i crtanje (matte painting), u 2D ili 3D, čisto da se uklopi i malo sredi.
Ali najviše radimo to sklanjanje green ili blue screen-ova, manipulaciju snimaka ako treba nešto drugačije da izgleda, da se doda ili oduzme.
Moglijem
Knjigom o džungli
Programiranje je najvažnija stvar, jer čovek preseljava svoje znanje u računar, da računar to uradi u jednom određenom postupku.
To može biti živopisno.
Rad na ovakvim projektima je malo drugačiji od običnih 2D, tj. normalno snimljenih filmova.
Jer postoji leva kamera, desna kamera, pa samim tim ima i malo više posla jer se radi za jedno oko, pa za drugo oko.
Ima tu tehnike koja automatski nešto povezuje pa je malo lakše, ali malo je duži i pipaviji posao.
Pogotovo ako nešto nije snimljeno kako treba u stereu, to je baš problem.
Navedite nam neki primer.
Ja sam imao takav jedan kadar.
Programiranje je slično književnosti.
E, to je bio problem.
Radili smo kadar, ja mislim, tri meseca.
Naravno, ne svakog dana.
Mi smo morali da sklonimo sve te pse, a oni su iza nogu, ispred nogu, prolaze između.
Trebalo je da se ponovo kreiraju cele noge, da se crta.
Kada smo to završili, onda je krenuo problem sa stereom.
Jer ono što smo mi dobili iz kompjutera, tu šumu generisanu, nije se poklapalo sa plejtom.
Plejt je ono što je snimljeno, original snimak.
To je trajalo oko tri meseca.
Ali vredelo je.
Oskara
Vredelo je.
Kada je reč o kompjuterskim slikama i vizuelnim efektima, iznova se stalno smišlja nešto novo, što je izgledalo potpuno nezamislivo pre samo možda godinu ili dve dana.
Odri Hepbern
Naravno, vidi se još uvek razlika.
Ali do kada će se videti razlika?
Fast and furious 8
I kako to da se uradi?
Na kraju su snimali njegovog brata, koji manje-više podseća na njega, i preko njega su kompjuterski generisali.
Koristili su stare snimke iz prošlih delova i stvorili su ceo karakter u 3D. Da nisam znao da su to radili, ne bih mogao da primetim ako se ne zagledam.
To sam baš i pričao u nekom intervjuu pre godinu dana, gde sam rekao da se plašim vizuelnih efekata.
Danas može da se napravi šta god i da ljudi misle da je to stvarno.
političara
Već se govori o onim profesijama koje će u budućnosti nestati.
Obično se kaže da postoje profesije koje nikada neće moći da budu zamenjene računarom.
učitelj
Neka zanimanja za koje je potreban jedan lični kontakt, za koje je potrebna empatija.
Sigurno ne bi.
Ako uporedimo računare danas sa računarima nekada, možemo li napraviti paralelu u poređenju sa čovekom danas i čovekom nekada?
Ali tu je svakako i kreativnost.
To da budemo kreativni, ne možemo i ne treba da ustupimo mašini.
Za sada.
Taj sistem se vrlo dobro razvio.
Već se pišu i pesme i scenariji.
Polako se automatizuju stvari.
Sada to rade mlađi ljudi, lakše se sklapaju slike i mnogo se brže radi.
Recimo, to skidanje green i blue screen-a već polako žele da automatizuju da ne mora baš toliko da se bavi time.
Verovatno pokušavaju sve da automatizuju.
U kom pravcu smo se kretali od tog prvog računara do danas?
artistima
Ali za sada, oko čoveka ne može da se zameni jer je to neprevaziđeno.
To je jedan timski uspeh.
Da li imate predstavu koliko je zapravo bilo ljudi uključeno baš u Vaš deo posla?
Indiji
Ja mislim da su samo ta tri studija radila i to je to.
Kod nas je bilo oko 200 i nešto ljudi.
Mogu Vam reći da se od prvih računara pa do danas princip rada računara nije ni za tačku promenio.
Šta vas je te godine izdvojilo pa ste bili nagrađeni?
Šta je ono čemu sada stremite i koji su to prostori gde još možete da budete savršeniji ili drugačiji?
Nije to baš tako – e, ovo je sada najbolje.
To je verovatno neka politika.
Tehnologija kojom je rađen ceo film je next level.
Blade runner isto izgleda savršeno.
Meni je i dalje fascinantno kada pogledam te majmune koji glume isto kao ljudi.
Meni je to dostignuće gde se gubi razlika između kompjutera i stvarnosti.
Sve je ostalo isto, samo se tehnologija menjala.
Akademija
Mislim da dosta zavisi od vremena koliko ima da se završi neki projekat.
Ranije su se radili godinu dana.
Sada se to sve smanjuje:
6 meseci, 3 meseca.
I naravno, kvalitet opada.
Ali gomila filmova se snima i studiji traže da se sve završava u nekim neverovatnim rokovima.
Poredite li vreme kada je stvaran prvi digitalni računar i sadašnje vreme?
Ne razumem se u terminologiju, ali sâm taj čin snimanja i kako su „trekovali" te kamere na licima, pa posle modelovanje.
Rendering je proces gde ako se nešto uradi na kompjuteru, treba neko vreme da on to preračuna, spoji u sliku.
To traje.
Može da se napravi da dlaka bude savršena.
Ali jedan frejm se radi dva-tri dana, što je bolesno jer jedan sekund ima 24 sličice.
Sada, ako jedan kadar ima 1000 frejmova, znači 1000 sličica puta 2 do 3 dana ‒ ne isplati se.
Postoje departmani koji se bave time da bude dobro i realno, ali i da se renderuje kako treba.
Naravno, tu se koristi gomila računara.
To su ogromne renderfarme koje se čak ni ne nalaze na lokaciji nego su hangar, bukvalno.
Zaštićena je, jer to je njihovo zlato.
Kako uopšte izgledaju ti računari na kojima radite?
Možda i ne izgledaju specijalno, ali ono što imaju unutra...
Pa to su uglavnom vrhunski računari koji i nisu nešto skupi.
Grafičke kartice koje koristimo su malo skuplje, kao ceo taj jedan računar.
I nije to nešto neprihvatljivo.
Ali kada pomnožite sa 1600 ljudi, to postaje velika cifra.
Kako izgleda ta render-farma?
To je gomila računara koji su u sobi i veoma su glasni.
To su ogromni ormani sa kompjuterima.
Svi kompjuteri su samo procesori i grafika.
Znači, ne izgledaju kao desktop računari.
Toga ima mnogo.
Možete li nam reći neki detalj više: gde se nalazi, kako izgleda, kako izgleda jedan dan?
Velingtonu
Piter Džekson
Ima 14 zgrada, ja sam bio u tri.
Svaka zgrada je za nešto drugo.
Te zgrade u kojima sam ja bio su za compositing art.
I to su hangari sa gomilom ljudi.
Kako uspevate da se osećate kreativno u takvom okruženju?
To su veće prostorije i ima mesta da se kače stvari, da se donose igračkice...
Svako kostimizuje svoj deo i onda je jako zanimljivo kada se prolazi kroz te hangare.
Vidi se kako drugi ljudi organizuju svoj prostor.
Nas 1600 je bilo kada su se radili svi projekti.
I mislim da je to maksimum ljudi koliko može da stane u studio.
To je velika razlika.
A na taj broj su došle i porodice.
artista
Bave se time i znaju šta rade.
Ja mislim da su tamo najveći mozgovi na planeti što se tiče ovoga što mi radimo.
Ono što sam tamo doživeo i video, pa to je fenomenalno.
ILM
Industrial Light and Magic
Čuo sam od drugih ljudi i pozitivne i negativne komentare za te veće studije, ali to opet zavisi od čoveka do čoveka, kako se postavi, kako se uopšte ponaša i koliko voli da radi takve stvari.
Normalno, to je vezano i za društvene odnose.
Sa toliko radosti pričate o studiju...
Da li postoje i neka pravila koja Vam ne odgovaraju?
Kako se stvara takva atmosfera koju ste nam opisali?
Da li mi nešto ne odgovara?
Kada neko dođe kao junior u studio, želi da se dokaže.
Onda ljudi ostaju duže, rade za džabe, jer vole to što rade i hoće da završe što bolje.
Ali studiji su to počeli užasno da iskorišćavaju.
The Jungle Book
E sada, ima i toga da neko nije završio svoje, opet kažem – razlikuje se od čoveka do čoveka.
Da krenemo redom.
Po mom mišljenju, čoveka je mogao da menja samo društveni sistem.
Da mi sada neko kaže da dođem na posao u 8 i da u 19.30 treba i dalje da sedim, iako sam završio neke svoje stvari, ja bih otišao.
Jer meni nije normalno da se radi 90 sati nedeljno i da budem produktivan.
Nije nikome.
Industrija je mašinerija, i to melje.
The Jungle book
Hteli smo da imamo benefite, jer mi nemamo letnji odmor i tako neke stvari.
Ja mogu da uzmem bilo koji odmor, ali je sve neplaćeno.
Vrlo retko se dešava da neko bude stalno zaposlen.
Ranije je bilo lakše.
frilenseri
Jer pazite, s jedne strane sebičnost i, s druge strane, čovek koji je spreman da daruje...
To se uvek produžava kada oni vide da ste dobri.
E, to je, po mom mišljenju, jedini minus u industriji.
Jeste, mnogo se radi, ali nije po principu:
„Hej, gde ćeš?
Ne možeš kući!
" Svi rade zato što vole to da rade i projekti su zabavni.
Šta ste sa sobom nosili?
Znači, prisvajanje i davanje su dve osnovne karakteristike čovekovog odnosa prema drugom čoveku.
Ja sam sa sedam godina dobio komp.
Tata je nabavio.
fortran
Tako sam počeo, naravno, igricama.
Preko igrica je krenulo zanimanje za hardver, jer nismo imali para da se kupuju novi računari.
Ja sam pokušao da taj koji imam što duže koristim.
Onda sam krenuo da učim hardver po principu ako zamenim nešto, onda će trajati duže, onda kako da se optimizuje korišćenje operativnih sistema.
Prvi ozbiljan računar sam dobio kada sam krenuo u srednju školu.
I tada sam i krenuo ozbiljno da razmišljam o animaciji.
Naravno, sve sam sâm nešto čačkao, ali sam imao drugare koji su isto tako kao i ja sami istraživali.
Za budućnost treba izdvojiti dve stvari: informatika je sredstvo, a mehanika je stvaralaštvo.
Moj tata je uvek govorio:
„Mora škola.
Ti to moraš da naučiš.
Ne možeš ti to sam.
Moramo da nađemo nešto".
Atlantida projekat
Nikada nije bio završen, ali izgledao je, za to vreme, baš dobro, barem ono što sam video.
Glavni čovek ili jedan od glavnih za taj projekat otvorio je školu 1995. ili 1996. godine.
I tu sam otišao na kurs 3D studija, čisto da naučim kako se koriste osnove i da uđem u svet toga.
Kada sam to završio, od tada samo internet i ja.
Informatika će ostati kao sredstvo stvaralaštva.
Bukvalno sam skidao sve tutorijale sa interneta, šta god je ko kačio.
Jer tada nisu ni postojale škole, samo su postojali ljudi kao ja, entuzijasti koji su sve sami učili.
Sa jednim drugarom sam krenuo da radim reklamu za drugara koji je držao CD klub.
Ništa nismo znali.
Godinu dana smo radili tu reklamu.
Nikad je nismo pustili onlajn, ali smo dosta naučili.
Kod mene je tako krenula ljubav prema svemu tome.
Celu srednju školu sam sa tim drugarom učio o animaciji.
Višu elektrotehničku
Onda smo se nalazili, pravili neke projekte, učili jedni od drugih.
A stvaralaštvo će biti izmenjeno.
Da, bilo je momenata.
To je meni smetalo što se tiče naših škola.
Studenti
Profesori
Mene ne zanima kako nešto radi ispod, mene zanima kako da uradim nešto da to fukncioniše.
I to je bio jedan momenat gde sam shvatio da tu neću naučiti ono što me zanima i da moram da krenem da radim.
Mosquit
Tu sam proveo 6, 7 ili 8 godina.
Mi smo radili sve.
Ja mislim da je budućnost u spajanju tih dveju grana.
To je produkcijska kuća.
I print i reklame, sve vezano za bilo kakav vid reklamiranja.
Za tih 8 godina ja sam naučio sve: snimanje, jer smo sa gomilom filmskih kamera snimali reklame.
Ja sam prošao sve faze nekog projekta od početka do kraja.
Crater studio
Tako da sam otišao tamo da bacim pogled i da se raspitam.
Pričao sam sa nekim ljudima koji su tu radili.
Other guys
Otišao sam na razgovor i poneo stvari koje sam radio.
Njima se svidelo.
Eto, to bi bilo sve.
I rekli su mi da dođem u ponedeljak.
Bio sam zatečen.
Kada sam ušao u taj studio, pomislio sam: „vau!".
Tu sam krenuo da se još više usmeravam jer sam baš radio compositing, dok sam prethodno radio sve živo.
Kada i kako ste se odlučili da odete van zemlje?
Crater-u
Prag
Može da se dođe ovde, zbog roditelja, drugara.
UPP
Prvi put sam otišao samo sa jednim koferom i okusio kako to izgleda kad odeš u inostranstvo da se baviš nečim.
Crater-a
Većina ljudi koje ja znam iz ove industrije želi da ode negde, ali ne ode baš veliki broj ljudi.
Jer ako odeš, treba da ostaviš ovaj život iza sebe.
Tu sam okusio kako izgleda rad u pravom velikom studiju sa odeljenjima, produkcijom, gomilom ljudi gde se 3-4 projekta rade u isto vreme.
To je bilo veliko iskustvo.
Tu sam se formirao i postao siguran u sebe.
Da li postoji nostalgija za ovim životom ovde?
Šezdesetih godina prošlog veka glavna sredstva za obradu podataka bile su mehaničke i električne pisaće mašine i mehanički kalkulatori.
Kako je to bilo onda kada ste odlazili, a kako je danas?
Moje iskustvo je malo drugačije od drugih ljudi.
Ja sam osam godina planirao da uradim nešto i da se bavim time čime se bavim.
I znao sam da postoji neki put kojim mora da se ide.
Verovatno sam ja sebe kroz tih osam godina pripremao da ću da idem i da će to da se desi.
Na kraju sam otišao i autom pošto sam bio dve godine tamo.
Pa mi je to bio lep korak, da iskusiš da si sam, a ako ti je teško – možeš da se vratiš.
To mi je bila vodilja.
Sećam se, na skoro svakom pisaćem stolu stajala je pisaća mašina.
Stvarno volim to što radim.
Za kraj, da se vratimo na filmove.
Bilo bi zanimljivo čuti neku priču o tome.
Meni je taj projekat izuzetno drag.
MPC Montrealu
Studio nije bio zadovoljan.
Pa su sve to što su oni radili slali nama, i mi smo to sve ponovo radili.
Na kraju smo shvatili da je lakše da krenemo sve iz početka jer nema smisla da se popravlja nešto što ne valja.
Bilo je dosta posla.
daktilografkinje
U jednom momentu nisam baš bio srećan jer su postojali neki kadrovi koji su već bili postavljeni za koje su bili izrenderovani svi elementi.
Sve živo pod vodom i to kada se vidi tako kada se okreće kamera, to izgleda stvarno fenomenalno.
Trebalo je da mi to isto uradimo, ali bez ijednog elementa.
To je naš posao.
Bilo je zanimljivo i da se nauči kako da se neki problemi reše na najbolji i najbrži način.
Filmska produkcija nekada i filmska produkcija u digitalnom dobu potpuno su drugačije.
Impossible, jer to je njegov projekat.
One su kucale biračke spiskove, račune za komunalne usluge, pozive za vojne vežbe, razrez poreskih obaveza i stotine drugih potvrda i uverenja koje je izdavala uprava.
Ali onda ti studio kaže da će doći tada i da ih ne smaramo, nas ima brdo i svi bismo hteli selfi.
Dorijan Kolundžija
Izmeštanje
Kulturnog centra Beograda
Na početku smo ispričali priču o tome kako je sve počelo.
Kvadrijenala scenskog dizajna
Kvadrijenale performansa i prostora
selektor
Praškom kvadrijenalu
Da se napravi nešto što je više medijski tip izlaganja od dugogodišnje prakse izlaganja skica.
selektora
Sve je bio ručni rad i razrez poreza nije mogao da se izračuna i odštampa pre novembra za tekuću godinu.
Ja sam neko vreme radio sa hologramima kao načinom prikazivanja i u jednom trenutku sam lično osetio da sam potrošio taj prostor.
performans-umetnika
Osnovna pretpostavka bila je da „otmemo" poslednje mesto da se volterbendžaminovsko prisustvo izmesti.
Da pokušamo da stvorimo uslove na kojima je performans izmešten i da ne deli istu geografsko područje sa publikom.
izvođači
Dve osnovne tehnike koje smo koristili da bismo ovo postigli jesu internet striming i algoritmi za strimovanje HD videa, i nešto što zovemo radno hologrami, iako oni to zapravo nisu.
Efekat postavljen kao optička mogućnost.
Doveli smo ga do nivoa intenzivne uverljivosti.
U prazan prostor se smešta trodimenzionalni prikaz.
daktilografa
Bilo je zanimljivo ispitati kako će na takvu vrstu odstupanja od standardnog rada reagovati publika.
Kod nas je specifično što se performans uživo izvodi.
Koriste se dve tehnologije koje dugo postoje, modifikovane za potrebe projekta.
performere
Priroda naših saradnji je da radimo na internetu.
Izmeštenost smo pokušali da koristimo kao kreativni alat.
Ovo je projekat bez presedana.
Kvadrijanalu
Mi nismo hteli da kažemo da je ovo alternativa odlasku u pozorište.
Registar stanovništva grada Beograda
Ideja je bila da napravimo dodatni, drugačiji prostor.
performera
Šest performansa koje smo izveli u prvom krugu, bili su u dosta velikoj meri koordinisani sa moje strane.
Rezultat celog projekta je takav da je drugi krug van ravni svih mojih očekivanja i svih mojih znanja.
Ušli smo u strašno zanimljiv domen.
Neki pričaju o razlici u energetskim nivoima, o privatnom nasuprot javnom.
Koliko god su ograničavajući faktori bili prisutni, toliko je ovakav način rada doneo neke čudne benefite.
Univerzijade
Nove tehnologije su, između ostalog, omogućile da otvaranje izgleda baš tako kako je izgledalo.
Gradskom zavodu za statistiku
Da se podsetimo tog događaja i softverskih rešenja.
Postoji privid da sve što se kod nas tehnološki desi, donosi neko drugi.
Postoji privid da naši ljudi nemaju dovoljno kapaciteta da naprave nešto što je kulturološki proizvod.
Ideja je bila da se što više distanciramo od sleta kao principa.
Imali smo ideju da komuniciramo dve stvari.
učesnicima
igrača
Kombinovali smo ih sa specifičnim tehnologijama.
Gradska geodetska uprava
Još jedna ideja bila je da tehnologiju ne rentiramo nego kupujemo.
Zbog termina proba, to je bilo isplativije.
Budžet programa, koji je bio relativno mali, to nam je dozvoljavao.
Govorimo o mnogo kompjutera, projektora, specifičnih uređaja.
DIF-a
igrači
Koje su tehnologije i softverska rešenja korišćeni?
Koliko je ljudi učestvovalo u svemu?
Tada se to zvalo AOP (automatska obrada podataka) i računari su počeli da se koriste u upravi za vođenje evidencija, računanje i štampanje spiskova, izradu rešenja, potvrda i dr.
Sve je za kratak rok i u ograničenom budžetu rađeno paralelno.
Svakodnevno smo morali da razmenjujemo šta je uređeno da bismo se uskladili.
Tehnologija je razvijana za potrebe ovog projekta.
Ali je modifikovano.
Postavili smo četiri termalne infracrvene kamere.
performer
Registra stanovništva na računaru
Napravili smo pun krug analize pokreta, gesta i uslovljavanja sledećeg pokreta.
Korišćeno je dvadesetak različitih softvera, jedanaest ih je napisano za potrebe projekta.
Tim koji je to radio broji šestoro ljudi.
Nebojšu Milikića
Kulturnog centra Reks
organizatori
Na konkurs za 10.
autorki
jugoslovenskih
KEF-a
Banjaluci
Podgorici
Muzeja istorije Jugoslavije
MTS-a
Najduže do sada.
Kulturnom centru Reks
Tada će se zatvoriti izložba.
Sajma
Koncept je jednostavan.
Gradskog zavoda za informatiku
Skupštine grada Beograda
IBM 360-40
IBM 370
Želimo da stvorimo prostor i platformu za diskutovanje o određenoj temi putem izrade rada u nekom elektronskom mediju u trajanju do 30 sekundi.
Ovogodišnja tema je 30 sekundi u ex-Yu.
S druge strane, stvaraju se šanse za jednakost u pogledu stvaralaštva i kreativnog izražavanja.
Prijavljuje se svako ko ima neki odgovor koji smatra relevantnim na tu temu.
Kada je u pitanju interpretacija tih 30 sekundi u ex-Yu, polovina radova ima apriori pozitivnu, polovina negativnu konotaciju na tu temu.
Relativno je mali broj novih viđenja.
Imate ceo spektar – od nostalgije do melanholije, ceo politički spektar – od revolucionarnih tumačenja do nekritičkih.
I danas se tako obeležava ovaj prostor.
Razvijao se i proces sve kvalitetnijih primena računara u vođenju masovnih evidencija, rešavanju upravljačkih problema, statističkim obradama podataka, kojim su zamenjeni teški i mukotrpni manuelni radovi koji su sada automatizovani preko računara.
Činjenica je da to nije tako shvaćeno.
Svi na to gledaju kao na prošlost.
Na sreću, uvek se pojavi nekoliko radova koji potpuno prave distorziju, prave nove perspektive u odnosu na datu temu, od kojih mi ne možemo lako da se opasuljimo.
I to je dobro.
Naši slušaoci mogu da pogledaju neke radove i na sajtu?
Na sajtu će biti sve dostupno nakon zatvaranja izložbi.
Žiri još uvek radi.
Glavno glasanje je na izložbama putem glasačkih listića.
Govorili ste o brojkama – o tome koliki broj radova je bio prijavljen na prethodne sajmove kratke elektronske forme.
Najveći broj radova, ako izuzmemo ovaj sada, bio je na temu „obećana zemlja".
Autori
Prepoznatljivost u smislu jezičkog postojanja te teme.
Tokom realizacije projekta i izložbi nije moguće obuhvatiti i analizirati tu produkciju.
Naša pažnja nije spremna na to.
Nisu spremni ni organizacioni ni tehnički resursi, ceo sistem pada.
Mi smo to prihvatili kao deo projekta.
U proteklom periodu ostvaren je epohalan razvoj primena računara ‒ od primene AOP za računanje i štampanje do današnje digitalizacije ukupnog poslovanja.
Nakon protoka vremena ti radovi dobijaju zanimljivost i počnu da govore o novim pojmovima koji u početku nisu mogli da se vide.
Imali ste brojne razloge da iskoristite nove tehnologije i mogućnosti onlajn glasanja žirija.
Sama tema je davala prostor da se istupi iz republičkih formata i granica.
Uspeli smo donekle da to proširimo na taj ex-Yu prostor u smislu održavanja izložbi.
Stigli su radovi iz svih bivših republika.
To usložnjava celu stvar.
Javi se 140 ljudi sa potpuno različitim percepcijama kakva ta izložba treba da bude.
Šum je sve veći i veći kako pristižu radovi.
Za sada je princip da je svako autonoman u tome kakvu će izložbu da napravi.
Uporedo sa svetskim trendom tehnološkog razvoja u računarstvu, rasli su i zahtevi domaćih naučnih institucija da proizvedu domaće mehanografske uređaje i prve računare za obradu podataka.
U budućnosti sledi jedan ogroman posao na ovom projektnom konceptu i formatu.
Mora da postoji način da se ishod demokratskog izraza predstavi na jedan primamljiviji način.
Kako biste opisali iskustvo onlajn glasanja?
To je specifičan prostor za diskusiju.
Članovi i članice su iz par bivših ex-Yu republika.
članove žirija
Ceo proces glasanja će biti javan i videće se koji su kriterijumi presudili.
Sada su svi malo rezervisani.
Želimo da taj proces učinimo javnim i dostupnim svima.
srpsku
Pristup je bio zanimljiv.
Trajala je jedan sat.
Za prvi put, bilo je zadovoljavajuće.
Bilo je par pitanja nekog opšteg tipa.
Projekat je inovatorski u uslovima tajminga, pritiska.
U toj nuždi, setili smo se da se to zove kratka elektronska konferencija.
Praktična je stvar, ima notu otvorenosti.
Audio-produkcija ima svoje specifičnosti.
U moru materijala same perceptivne mogućnosti prave selekciju i pokušavaju da se informišu putem slika koje lakše percipiraju.
Zvuk je ubedljiviji.
Želimo da taj prostor držimo otvorenim i da audio-produkciji damo posebno mesto.
To je zalog za budućnost.
Stalno je audio-produkcija padala u drugi plan.
Sada će dobiti status pozitivno diskriminisane produkcije.
Manja je zastupljenost određenih formata kao što su veb-sajtovi, baneri, skrinsejveri, formi koje su na prvi pogled najprijemčivije.
Kako to objašnjavate?
Praktično od 4. i 5. sajma počinju da preovlađuju prilozi napravljeni kamerama.
kreativaca
Ko ima uslova da se u slobodno vreme bavi neprofitabilnom produkcijom pa još na zadatu temu?
U tom smislu, raznolikost formata opada sa svakim novim KEF-om.
Nema tog entuzijazma.
Došlo je do pada utopijskog nivoa.
To je opšte stanje.
Vi niste izgubili entuzijazam.
Koje biste izdvojili kao ključne?
Bilo je trenutaka kada je bilo teško ići dalje.
Bilo je prepreka, što u pogledu produkcije, što u pogledu organizacije.
Društvo je podnelo i uspešno realizovalo inicijative za smanjivanje PDV-a, uvođenje nastave iz informatike, primene ćirilice na internetu i dr. Za neke inicijative nije bilo razumevanja.
Ideja kao ideja nije, ali u odnosu na okruženje ona se transformisala.
Krize otvaraju nove mogućnosti i apetite.
Iskustvo se taloži, obavezuje i intrigira.
To je stalna borba.
Nekad je vrlo frustrirajuće.
Ljudi koji učestvuju ne znaju se međusobno, to su, recimo, i prednosti i prepreke na koje nailazite u toku produkcije.
Ispostavilo se da je koncept kvalitetan i da čvrsto stoji na temelju.
Ali koncept sam po sebi nije dovoljan.
Potrebna je specifična konstelacija, situacija u kojoj taj koncept radi nešto što može da uradi.
Centar za nove medije kuda.org
kuda.org
Tokom rada je kreirao i održavao, i održava još uvek, mreže saradničkih kulturnih organizacija i pojedinaca, kako lokalno i regionalno, tako i internacionalno.
Zorane
Kude
Zoranom Pantelićem
Centar za nove medije
umetnikom
producentom
Pa da, to se ne može kontrolisati.
Daš nečemu ime, ali onda transformacije i život učine svoje.
Danas je namera da se pricetimo početaka, da sumiramo ključne događaje koji su mapirali više od 20 godina rada.
Fokusiraćemo se na tehnološke i digitalne teme.
Centra
Šta su bile te početne ideje i ambicije?
Pre svega da se zahvalim na pozivu i mogućnosti da se malo osvrnemo na neku, da kažem, sad već istoriju prošlomilenijumskih intuitivnih iskoraka i gde se nalazimo danas.
Ali to je bila obuka samo za određenu aplikaciju.
APSOLUTNO
Stvorila se čitava skala u okviru fenomena, sada već u teoriji utvrđenog terminom „tehnoutopistički pokret".
Tu su pripadali ljudi koji su prepoznali tehnologiju kao potencijalni alat za utvrđivanje i oblikovanje nekog pravednijeg, boljeg društva.
I kroz taj društveni angažman da se, zapravo, taj novi alat, kompjuterska tehnologija, upotrebi i kao jedan novi medijum u komunikaciji kroz umetničke intervencije.
pre bila jedna generalna gesta, opservacija i detektovanje tog polja.
To je bila možda i osnovna intencija da se oformi organizacija koja bi imala svoj fizički prostor i neku vrstu programske određenosti gde bi se ljudi fizički sastajali, gde bi ljudi provodili neko kvalitetno vreme, razmenjivali neke svoje poglede i možda reaktualisali celo polje u kom se nalazimo.
Iz svih analiza i potreba shvatili smo da je neophodno napraviti neku infrastrukturu u kojoj bi se tek utvrdili potencijali i karakter novomedijskih tehnologija.
U 70-im godinama počinju već i sa univerziteta da izlaze kadrovi koji su osposobljeni za bolje razumevanje mogućnosti računara i osmišljavanje njihove primene u procesima rada.
Znači, kada govorimo o novim medijima, to je zapravo jedan konstrukt, možemo da kažemo jedan ironični prefiks, pre svega u odnosu na formalni glavni medijski servis i vokabular nečeg što je proizilazilo iz javnih servisa.
U tom smislu, tehnološkim razvojem 90-ih godina ostvarena je jedna potpuno nova klima u kojoj je došlo do generalne demokratizacije medija, ako tako možemo da kažemo, utvrdilo se i omogućilo jedno polje individualne intervencije.
Tačnije, pojedinac je mogao zapravo da parira, da interveniše i dejstvuje u infrastrukturnom novomedijskom ambijentu i da tako ravnopravno sa javnim servisom šalje određenu informaciju, razmenjuje, dopunjuje i unapređuje.
U tom smislu je u širem globalnom kontekstu, tada često korišćena i uspostavljena kao odrednica, prefiks, new media (novi mediji)?
Da, ali je nama zapravo, istovremeno, bilo važno da se to pojmovno prvo raščlani i utvrdi kao jedno novo polje za istraživanje, za izražavanje pre svega, a da se onda na osnovu toga utvrdi ta osnovna infrastruktura koja će omogućiti slobodu kritičkog uvida, jednu vrste analize, i da tek na osnovu toga možemo da imamo i neke osnovne parametre za valorizaciju aktivnosti, događaja, umetničkih intervencija, radova koji su nastajali kod nas.
Naravno, taj „pionirski period", upravo izbog osnovne tehničke infrastrukture koja je bila slaba, nije imao veliki obim i intenzitet, i tim pre, zapravo, možda je bilo lakše pokrivati sve ono što je nastajalo u tom periodu.
Zapravo, kako tehnološki razvoj može da utiče na promenu društvenih odnosa.
Svet informacija
Novi Sad
Počinju primene računara u preduzećima kao što su:
Pa da, zapravo, to je koincidiralo sa idejom za stvaranje prostorne infrastrukture.
Imali smo, uslovno rečeno, taj ekskluzivitet da zbog svojih aktivnosti (izložbe, rezidensi, simpozijumi itd.) imamo multiple vize i da smo boravili neko vreme u centrima za umetnost usmerenim ka fenomenu novih tehnologija, koji su razvijali i unapređivali nove infrastrukture.
partneri
Berlina
Multimedijalni institut
Roterdama
Public Netbase
Beča
Ljudmila
Znači, nekoliko punktova na kojima smo se često okupljali, analizirali, razvijali i otvarali teme, razgovarali i diskutovali.
Videvši kako to funkcioniše i na koji način se ta analiza i anamneza novomedijske prakse razvijaju u tim organizacijama, poželili smo da tako nešto slično uradimo i u našem okruženju.
saradnicima
WorldInformation
Gradsko stambeno preduzeće
Zmaj
IMT
Crvena zastava
Smederevska železara
Jugopetrol
Beogradski vodovod i kanalizacija
Robna kuća Beograd
PKB
BEKO
Org
Da, mi smo to smatrali kao neki prirodni iskorak i dalji, razvojni put naše međusobne saradnje, ali i nešto što smo smatrali da je već bilo dobro uokvireno u smislu fenomenološkog sagledavanja svih aspekata vezanih za nove tehnologije i načina na koji se to reflektuje na savremeno društvo.
Beču
Muzeju savremene umetnosti u Beogradu
protagoniste
analitičare
predavače
U 2023. godini smo, u vreme o kome govorimo to svakako nisu bile mejnstrim izložbe, mislim na umetničke radove koji se bave tehnologijama, promišljaju ih, koriste ih kao alatku.
Moguće da možemo da kažemo da ni danas ove izložbe nisu mejnstrim.
Publika
Kada uporedite tu publiku sa početaka i ovu publiku danas koja dolazi i učestvuje u vašim programima, da li je ima mnogo više?
Vidite li tu negde takođe svoju ulogu i doprinos?
To je dosta traumatično pitanje.
Mnogi ljudi koji su bili nosioci te prve generacije tehnoutopizma, danas to doživljavaju kao kratkotrajni zanos, a iz današnje perspektive sa rezignacijom, jer su se veliki snovi raspršili u prvoj dekadi ovog milenijuma.
Postoje za to razni razlozi, pre svega poluge moći u globalnom kontekstu i onih koji poseduju vlasništvo nad tehnologijom, da se tako izrazim.
Suština je, zapravo, da se svet u velikoj meri izmenio.
Izmenili smo se i mi kao kolektiv, na kraju krajeva, male strukture kakvi su kolektivi kao što smo mi, zavise u velikoj meri od doprinosa i poetika pojedinaca koji ga čine.
S druge strane, dolaze novi, mlađi ljudi koji unose nove senzibilitete i onda se automatski programski okvir našeg kolektiva razvija u novim pravcima.
Kad kažem infrastrukturu, mislim upravo na ciklični krug u okviru takozvanog umetničkog sistema.
Uporedo sa tehnološkim razvojem računara tekao je i proces osposobljavanja ljudi da na inventivan način i kreativno koriste podatke koje su obrađivali na računarima i nalazili u bazama podataka i na internetu.
Novo delo nužno traži neku vrstu refleksije kroz stručnu kritiku, kroz analize, polemike i emisije, kroz neku vrstu daljeg širenja tog sadržaja kojim se razvija neka interakcija.
U nedostatku takve infrastrukture, ta se interakcija i ne ostvaruje.
Vrlo često se pojavljuju traumatični momenti da se mnogi umetnički radovi zapravo dogode kao eksces, jedna iskra ili jedan tren, a u izostanku reakcije ili šire refleksije oni bivaju nevidljivi.
Zapravo, ne dobiju svoj puni zenit, posebno u nekom širem društvenom kontekstu.
Upravo iz tog razloga smo poželeli da napravimo organizaciju koja bi mogla da u svom programskom prostoru ima i jednu vrstu medijske arhive, koja postaje građa za potencijalnu analizu nečega što se dogodilo, ali, isto tako, vrlo često smo mi, nakon toga, koristili termin „živa arhiva", u smislu da taj arhivski materijal postaje ujedno i sadržaj za potencijalne nove projekte.
arhivar
arhivara
partnera
Pre svega, shvatili ste da treba da poradite na tome da izgradite jedno polje koje se bavi diskursom, jedan teoretski poligon iz koga se razvijaju određeni pojmovi da bi se bolje razumele stvari?
Elektronska uprava
Da bi se moglo bolje razumeti iz čega se utvrđuje neko uporište i određuje moguća intervencija, ka čemu se stremi i šta se želi menjati.
Naravno, taj diskurs je bio dosta kompleksan jer je u sebe uvrstio i akumulirao i elemente teorije i prakse i društveno-ekonomskih odnosa, geopolitike i svega onog što se vrlo brzo transformisalo tokom 90-ih.
Mi smo u tom periodu kroz razvoj diskursa utvrdili i polje novih umetničkih praksi, koje je bilo naš domen.
S druge strane, kada spominjemo tehnologije, onda neminovno zalazimo u analizu istorijske paradigme taktičkih medija, odnosno, na koji način su mediji generalno bili intonirani i korišćeni za razvoj i promenu društvenih odnosa.
Tako da je taj tehnoutopistički aspekt bio upravo vezan za razvoj i istoriju taktičkih medija.
Aktivnosti u tom periodu odnose se na razvoj jedne nove vrste interdisciplinarnog korpusa.
Dotakli ste se i problema razvoja jednog potpuno novog polja i novih pojmova, koji do tada nisu postojali ‒ digitalna medijska kultura i umrežavanje?
Jeste, ali i drugi okviri sekundarnog ili tercijarnog nivoa participacije i učešća i interakcije, koji, na primer, u tradicionalnoj umetničkoj formi nisu postojali.
Ovaj portal je infrastruktura iza koje stoje baze podataka i elektronske aplikacije koje sada služe građanima da mogu da se informišu, ali i da obave određene poslove i procedure kod organa uprave.
Tako da smo, u suštini, stvarali i živeli jedan potpuno nov horizont i nove putanje u smislu naših avantura.
I to nam je omogućavalo neke nove metode u ciklusima istraživanja, u kojima se nalazimo i dan-danas.
Holandije
Britanije
suosnivači
Suštinski su pokušavali da definišu, inkorporiraju i utvrde u akademskom diskursu nešto što je bilo potpuno nejasno ‒ ono što se dešavalo 90-ih godina.
Kuda.org
Arhiva predstavlja jedinstvenu mogućnost da možemo da se vratimo u neku 2002. ili 2003. godinu, da je to dostupno onlajn, u manjoj ili većoj meri.
Radio Beogradu 2
Vi sada preko svog računara možete da naručite izvode iz matične knjige.
Da, dosta je i nezahvalno izvojiti samo pojedine aktivnosti, ali vezano za tehnološki aspekt možda bih mogao da izdvojim dve izložbe koje smo mi „uvezli" i producirali u koprodukciji, ako mogu tako da kažem, isto kao jedan doprinos za bolje razumevanje polja u kome operišemo i čime se bavimo.
Inke Arns
Irational.org
net.art
saradnicom
kustosicom
To je nama bilo dosta zanimljivo, jer smo kroz tu izložbu hteli da napravimo i autorefleksiju, da skrenemo pažnju na to da vreme protiče, da je potrebno da uporedo sa novim aktivnostima ustanovimo osvrt, jednu vrstu refleksije i jednu vrstu detekcije sa istorijske distance.
Da iz takvih analiza shvatimo u kojem pravcu želimo da se krećemo i na koji način, šta smo naučili iz prvih 10 godina, kroz usmerenje na internet kao tehnološki fenomen, posebno je to bio razvoj kritičkog mišljenja, i kako su se razvojem tehnologije razvili novi instrumenti za umetničku intervenciju, utemeljili novi senzibiliteti, kako ih valorizovati u društvu, a posebno razumeti ulogu interneta u savremenoj istoriji umetnosti.
Hit Baunting
Heath Bunting
Danijel Anduhar
Daniel García Andújar
Rejčel Bejker
Rachel Baker
Kejl Brendon
Kayle Brandon
Markus Valentajn
Marcus Valentine
Minerva Kvevas
Minerva Cuevas
Smatrali smo da je značajno da prikažemo ovu izložbu, da skrenamo pažnju javnosti na inicijalni potez samoorganizovane umetničke prakse u jednom tada još potpuno novom okruženju i medijumu koji se nije smatrao značajnim za umetničke intervencije.
Muzeja savremene umetnosti u Beogradu
I Love You
Aj lav ju
Volim te
Ne morate da idete na poštu da platite takse nego ako imate platnu karticu, čitač kartice i elektronski sertifikat, to plaćanje možete obaviti sa svog računara.
Suočavanje sa kompjuterskim virusima ili takozvanim „stelt-napadima" postalo je deo svakodnevnog života, posebno u novom fenomenu „umreženog društva" i stoga smo smatrali da je veoma korisno prikazati je kao svojevrsni eksperiment koji „izaziva" savremenu kulturu, koja je prevazilazila tadašnje debate o hakovanju.
Kustosica
Ars elektronike
Ars Electronica
Lincu
Frančeska Nori
Franziska Nori
digitalcraft.org
Dakle, imali smo dve izložbe koje su inicijalno ukazale na jasnu potrebu da se fenomen novog doba prikaže javnosti i da se malo bolje, pažljivije i kritički sagleda.
Ove izložbe u sebi nose puno opominjujućih kontradiktornosti, koje su zloslutno najavljivale aktuelne krize u kojima se nalazimo.
Mi smo ovom retrospekcijom od 50 godina hteli da pokažemo kako smo od onih primena koje sam malopre spomenuo ‒ da rešavamo jedan jednostavan matematički problem ‒ stigli dotle da sada možemo komforno da odradimo celu proceduru.
Danas o digitalnim ili računarskim virusima, i u društvenom i u umetničkom kontekstu, možemo da pročitamo mnogo toga, i verovatno bi nekome ko se nije zanimao za ove teme pre 20 godina bilo čudno da su ove teme zapravo bile retke.
Kad pogledate iz ove perspektive, šta biste uradili drugačije i da li biste nešto uradili drugačije kada je reč o ovim događajima i pristupu ovim temama?
Pa, dosta delikatno pitanje.
Zapravo, uvek bi se moglo drugačije.
To je isto kao i stvaranje umetničkog dela.
I potpuno je jasno da se samo par sekundi pre toga proces završio ili da se produžio, došlo bi se do nekog novog rešenja koje bi, možda, imalo istu snagu i malo drugačije značenje.
I to je zato veoma važna pozicija pravovremenog zaustavljanja određenog procesa.
Znači, cela procedura je potpuno kompjuterizovana i mi iz pozicije svoga računara ili iz ambijenta svoje sobe možemo celu proceduru da realizujemo.
Ali iz svakog okončanog procesa, zapravo se ulazi u nov proces.
I to je suština, tumaranje umetničkog uma i intencije, zapravo i ta najveća naša želja i avantura koju mi živimo.
Hteli smo da, istovremeno sa željom da se vodimo određenim fenomenima koji su nas provocirali, pokušamo da paralelno izrrađujemo i oblikujemo ambijent u kom radimo.
Shvatili smo da realizacija umetničkog rada ili jedan umetnički akt nije dovoljan za njegov život i implementaciju u zajednici.
Neki oblik valorizacije sopstvene prakse kada se ona otežano praktikuje i primenjuje.
The Art of Direct Action Social Sculpture and Beyond
Umetnost direktne akcije Socijalna skulptura i šire
Sternberg Press
urednici
Karen van der Berg
Karen van den Berg
Kara M. Džordan
Cara M. Jordan
Filip Klajnmihel
Philipp Kleinmichel
Jozef Bojs
Joseph Beuys
kustosi
Mi smo doslovno prepoznati kao kolektiv koji deluje u svom okruženju kao socijalna skulptura, i to nam je veoma drago i važno.
Hoću zato da istaknem, kao doprinos ovom našem razgovoru, da smo uporedo sa našom produkcijom razvijali i prošireno polje za informisanje, koprodukciju, razmenu i objavljivanje različitih formata sa ciljem da se bolje pojasni ili objasni fenomen novog doba i medijske kulture i sve što je proizilazilo iz umetničkih intervencija usmerenih na tehnologiju.
Tačnije, da se ponovo osvrnemo na pojam šire infrastrukture, te naše aktivnosti su bile ulog dalje valorizacije, implementacije i relacije u društvenim odnosima u kojima praksa i nastaje, te suštinski, možda, najbliže takvu praksu kao kolektiv, možemo posmatrati i kao jednu vrstu „društvene skulpture", jer suštinski se često naše inicijative pokreću i razvijaju kroz proces i često se menja dinamika samog procesa i da se sam proces propituje koje kvalitete ima kada je u pitanju kolektivni rad.
Tako da težište nije usmereno na sam cilj tog procesa, nismo isključivo fokusirani samo na finalizaciju umetničkog dela, kao nešto što treba da bude blisko umetničkom tržištu ili što treba da bude valorizovano kroz prizmu tržišne vrednosti.
Naime, zagovarali smo od početka politiku slobodnog softvera, politiku otvorenog i slobodnog sadržaja, koji je medijskim tehnološkim razvojem omogućio jednu novu vrstu strukture podele rada, oslonjen na kolaborativne propozicije.
To se nešto kasnije u sferi levih politika isticalo kao ravnopravni alat i horizontala u odlučivanju.
To su nove tehnologije u startu propitale i alarmantno skrenule pažnju na to da postoje drugačiji oblici i modusi koji mogu da se suprotstave neoliberalnom okruženju koje je dominantno i dan-danas.
I možda sada pitanje koje nismo pomenuli ‒ pandemija i čitava situacija koja se dešavala i dešava se.
Vi ste navikli, čini mi se, da dosta radite onlajn.
Pandemija je gotovo sigurno sve poremetila, taj period je uticao na promenu metabolizma svih.
Sama činjenica da je uticila na kontrolu režima kretanja, na režime raznih nivoa, ali pre svega mobilnosti, a potom i nužna usredsređenost isključivo preko ekranske komunikacije.
Kroz period pandemije suočili smo se sa različitim modelima tumačenja i sučeljavanja sa krizom, postojala je očigledna dihotomija u određenim zonama sveta na koji način su se sa tim izborili.
Neka društva su imala i sprovodila mnogo izraženije kontrole kretanja, za razliku od nekih koja su se oslanjala na prirodne „samopodrazumevajuće" procese.
S tim u vezi, mogli bismo da budemo dosta kritični, i to je vrlo često i kritikovano, upravo kroz izložbe koje smo organizovali.
To su bili primeri sa prečestom banalizacijom u oportunoj iskoristljivosti novih tehnologija, odnosno, isticanjem tehnologije koja superiorno ubrzava i „spaja" ljude, kroz isticanje ekranskog susreta, prenose u različitim vremenskim zonama, i tako dalje.
Tako smo se zatekli u jednoj paradoksalnoj situaciji, na koju se ukazivalo još i krajem 90-ih godina, a to je u suštini ogromna količina nepotrebnog sadržaja, gotovo smeća na internetu, odnosno, polucija tog elektronskog prostora koja se invazivno širi, koja je kroz različite servise omogućila svima da sve i na bilo koji način svoje privatne kanale ističu i „kače" (prilažu) sadržaje koji se dalje posredno distribuiraju i prenose, ogromna količina sadržaja koju je teško na neki način obuhvatiti.
Ali, iz naše prakse, iz nekog primarnog iskustva, mogu da potvrdim da živi kontakt definitivno omogućava dinamičniju i daleko uspešniju razmenu u razvoju kreativnog procesa, osim samo čiste elektronske razmene.
Taj period pandemije daleko više je istakao probleme u praćenju sadržaja preko socijalnih mreža.
I ukazao upravo na tu apsurdnost puke ekranske prezentacije, što nam ponekad možda i pomaže da skrenemo pažnju na osnovnu ideju, šta je uloga umetničkog dela, na koji način umetničko delo inicira, pokreće okidač za promenu mišljenja i tumačenja diskursa, pa, nakon toga, i pojmovno da se bolje razume na koji način se društvo može menjati nabolje.
Činjenica je da su mnogi, fascinirani brzinom promocije, počeli da gotovo takmičarski pune socijalne mreže.
I onda smo došli do jednog apsurdnog momenta da su se time utvrđivali glavni indikatori skale vidljivosti.
Želeli smo da podsetimo stručnu a i širu javnost da smo mi pre 50 godina bili retka zemlja u kojoj su postojali znanje i ambicija da se napravi domaći digitalni računar.
A mi sve vreme i pokušavamo da se osvrnemo na osnovnu tezu da nije problem u indikatoru vizibilnosti, tačnije kvantitativnog merenja kroz posete nekim „klikom", nego je u pitanju daleko kompleksniji proces suštinskog uticaja.
Analiza polja kulture i produkcije kroz brojeve uključujući pandemijski okvir, sada više nego ikad zadobija karakter prekarnog projektnog rada.
Vrlo često je indikator praćenja vidljivosti, postao nezaobilazan element u evaluaciji projektnih aktivnosti, ali sa distancom od vrednosne note.
Numerička, kvantitativna metoda „merenja" može da bude dvojaka stvar.
Suštinski ne mora uopšte da ukazuje na kvalitet određenog sadržaja ukoliko ima veliku vidljivost.
Dve dekade kasnije vidimo da se nešto što se zloslutno naslućivalo iz onog vremena kritike potencijalne zloupotrebe, posedovanja i određene vrste manipulacije tehnologijom, sada potvrđuje da je ‒ istina.
Još je važnije da je inicijativa potekla iz vrha tadašnjeg državnog rukovodstva, koje je bilo posvećeno ubrzanom privrednom razvoju.
Tako da su danas znatno izmenjene okolnosti, konstelacije stvari, ne samo u tehnološkom razvoju, već i u širem geopolitičkom društvenom kontekstu, u odnosu na vreme kada smo mi počinjali da radimo.
Sve ovo o čemu smo sad govorili ističe činjenicu da je u vremenu u kom živimo prekasno za pesimizam.
Školom za dizajn „Bogdan Šuput"
Detelinari
I to smo povezali, „tri u jedan" ‒ kroz lokalni aktivizam, kroz rad u zajednici i komšijski odnos, kroz brigu o novoj generaciji, kroz neku vrstu razrade i diseminacije sadržaja koje mi praktikujemo i posedujemo u našoj medijskoj i projektnoj arhivi i biblioteci.
To nam je u lokalnom kontekstu jedna vrlo važna aktivnost koju smo sada započeli.
Istovremeno, u širem mrežnom partnerskom radu, nekom globalnom smislu, mi nastavljamo u krugu ljudi i organizacija sa kojima zajedno sazrevamo, i učimo, i razmenjujemo nove izazove i fenomene.
Oni su konstatovali da su državi, nauci, bankama i privredi potrebni digitalni računari kako bi brže i kvalitetnije funkcionisali.
Kada se govori o digitalnoj umetnosti, ona se najčešće tumači kao „hladna".
„Hladna" u smislu da je tu dominantno prisustvo tehnološkog: imate dugmiće, žičice, zvukove, svetlašca ili neku interakciju.
Ali se ne oseća prisustvo ljudskog u tome.
Direktor
Gerfrid Štoker
Ja imam svoje virtuelne avatarke koje pokušavaju da komuniciraju sa publikom, koje pokušavaju da pokrenu emociju.
Da pokažu životnost, ljudskost.
Istraživanje ljudskog je meni najuzbudljivija tema.
Nataša Teofilović
umetnica
Umetnost pokreta u prostoru praznine
Izložba druga i prva
Kulturnom centru Beograda
Festivala „Ars elektronika
profesorka
Fakultetu za medije i komunikaciju
Analogni računar se 50-ih godina mogao kupiti, ali i proizvesti i u našoj zemlji.
Možda prvo da objasnimo naslov izložbe.
Kada publika bude prišla izlogu ili pogledala postavljene radove, primetiće neku vrstu dualnosti.
Prvi veliki print, koji se vidi pri ulazu, prikazuje moj portret koji je superponiran sa mojim virtuelnim avatarkama, „s.h.e." – kako se zovu.
Naziv izložbe Druga i prva može da ima i drugo tumačenje za samu publiku.
Volim da obrazložim samo jednu stranu koja je meni važna i da ostavim da svako nadogradi svoju priču.
Ono što dominira u radovima je da svaka pojavnost, svaki prikazani rad, svaki prikazani komad ima svoju drugu prirodu.
Na primer, fraktali, koji su odštampani na platnu, izgledaju kao grafika, kao da su ručno crtani ili kao akvareli, a u stvari su kompjuterski generisani u programu za izradu fraktala.
Kada ih pogledate, oni ne liči na fraktale.
Njihova prava priroda je nešto drugo.
Ali, digitalni računar je radio u realnom vremenu, imao brojne prednosti i bio upravo u razvoju.
Iza priče o fraktalima je da su oni sami po sebi beskonačni.
Koliko god uveličavali najmanji delić nečega, vi ste uvek u celini.
Uvek uranjate u tu istu celinu.
Prolazite kroz sličan, ali nikada dva puta isti prostor.
Ivana Stanića
Stanić
predstavnica
Sam termin „hibridno" više nije toliko svež.
Govorim o upotrebi ovog termina u kontekstu festivala digitalnih umetnosti, ne teorije.
Festivalu „Ars elektronika"
Razlog tome je što su se pojavili radovi koji više nisu mogli da uđu u postojeće kategorije umetnosti: digitalni zvuk i interaktivna umetnost.
Uključivanje u razvoj i proizvodnju digitalnog računara značilo je ulazak u vrhunski svetski naučni i tehnološki razvoj.
Pojavili su se radovi koji su bili od drugačije vrste materijala, radovi koji su spajali umetnost i nauku.
Ovo je proizvelo nove vrste izražavanja koje više nije moglo da se uklopi u postojeće kategorije.
Ono što je mene podvelo pod ovu kategoriju jeste to da i ja stalno istražujem u okviru samih softvera, isprobavam različite pristupe.
To nije stvaranje samo iz pozicije čiste umetnosti.
Fakultetu za medije i komunikacije
Svake godine imamo nove nove medije.
Najviše volim da upotrebljavam termin „digitalno".
Radovi u kojima ste eksperimentisali sa digitalnom animacijom na različitim nivoima, kao i samim pristupima, paralelno oslikavaju, kritikuju i prevazilaze digitalno društvo.
Kako ga oslikavaju?
Velika Britanija
Kada sam stvarala sve ovo, moja pozicija je bila da krećem iz sebe, iz svog sveta, iz ličnog impulsa.
Najčešće je to istraživanje vlastitog impulsa za životom.
Već dugo radim sa digitalnim medijima jer su mi bili lako dostupni.
Rad u ovom mediju mi je omogućio da uradim sve sama i da ne zavisim ni od koga.
Koristeći digitalne medije, možete celu priču da sklopite sami, možete da konkurišete na različitim konkursima u svetu samo putem elektronskih platformi.
To je za mene bilo lako dostupno i uzbudljivo mesto istraživanja.
Međutim, nisam vezana samo za ovaj medij.
Na izložbi postoji snimak performansa.
Radim ono što mi je u tom trenutku uzbudljivo i dostupno, lako za materijalizaciju.
Šta je najčešće predmet Vaše kritike kada je reč o digitalnom svetu?
To je za ono vreme bilo epohalno dostignuće.
Ako prikažete neki stav, samim tim vi nešto i preispitujete.
Osim hladnoće koju ste pomenuli, rekla bih da je jedna od osnovnih predrasuda kako je kompjuterska umetnost hermetična.
To je tačno.
Digitalnu elektroniku
Elektrotehničkom fakultetu u Beogradu
Ima više razloga za to.
đaci
Zatim je potrebno da budu medijski ispraćeni, kao i da postoje vođenja.
Ars elektronika
Izvan festivala, tokom cele godine imate vođenja kroz postavku.
Uvek imate nekoga ko će da vam priča o radu.
Linca
digitalnim umetnicima
Naravno da je teško sebe definisati.
inženjerima
Ali artikulisanje bar jedne manifestne rečenice koja će da smesti taj rad u određeni kontekst jeste veliki pomak i olakšanje za percepciju šta stoji iza tog rada.
Treća stvar je hladnoća o kojoj sam pričala.
Ako ne prepoznate emociju, naravno da ćete rad teško razumeti.
Da nagovestimo šta ih očekuje.
Izložba je rađena prema prostoru.
Pregradili smo Galeriju tako da postoji jedan deo koji je samo za video.
Sama izložba ima više različitih celina.
Odmah sa leve strane su printovi fraktala na platnu.
Postavljeni su u tri reda sa malim razmakom tako da čine jedan veliki blok.
Plaketa DIS
Društvo za informatiku
matematičarima
informatičarima
Sa desne strane su dva televizora na kojima su fotografije makrodetalja iz moje bašte, uglavnom su u pitanju biljke.
Fotografije su digitalno obrađene tako da imaju organski izgled.
Frontalno na zidu se nalaze dva velika printa.
Preklapanje mog portreta i moje virtuelne avatarke, lice naspram lica.
Virtuelni lik je rađen prema mom portretu i stilizovan.
Na ovaj način radim višestruko preklapanje identiteta.
Zatim ulazimo u zamračeni deo.
Tu su dve projekcije od poda do plafona – 3D animacije fraktala koji vizuelno ne izgledaju tako.
Izgledaju kao fluktuacija čestica ili mikroskopski prolazak kroz telo.
Boje su crvena i plava.
Tema je organsko, životna enegrija.
Traje pet minuta.
U poslednjoj sobi su dva velika televizora.
Na jednom je snimak performansa sa mojom avatarkom, a na drugom generativna animacija koja je nastala iz video-snimka vode i potpuno je transformisana.
Liči na crtež rukom koji titra.
Ima prilično hipnotičko dejstvo.
Volela bih da kažemo nešto više o seriji odštampanih digitalnih slika.
Reč je o prenošenju kompjuterski generisane umetnosti na platno.
To nisu radovi koje često viđamo.
Radi se o vizualizaciji fraktala koja liči, podseća na crtež ili prskanu boju.
Zato što podseća na tradicionalne tehnike, odlučila sam se da to bude štampa na platnu.
Zanimljiv je i vizuelni esej.
Proces istraživanja prostora i serija fotografija koje su napravljene od digitalnih fotografija kao nekoliko različitih diptiha.
umetnice
Na svakoj strani se nalazi jedan diptih.
Najčešće je u pitanju jedna crno-bela slika i jedna slika u boji.
To je komparacija fotografija mog tela, detalja mog tela i okoline, mog životnog okruženja.
To je najintimniji deo izložbe, zato je i predstavljen kao knjiga.
Te fotografije nisu za postavku na zidu i gledanje iz daljine, već za samostalno lično pregledanje.
Tu ima raznih emotivnih asocijacija.
Objašnjavajući naslov, objasnićemo i suštinu koncepta rada „Život sa ružama".
Video-zapis performansa snimljen je u dvorištu Vaše kuće.
Taj performans se ogleda u cepanju drveta.
Uvek krećem iz unutrašnjeg emotivnog stanja i osećaja.
Kad god sam izvodila performanse, izvodila sam ih samo jednom i najčešće su bili na granici ispitivanja granica vlastitog tela.
Često su bili opasni u smislu samopovređivanja.
U ovom kontekstu sam se opredelila za gest koji je tražio fokus.
Izvodim ga sa povezom preko očiju.
Samo to anuliranje jednog čula budi druga čula i traži veliku koncentraciju.
Ja ovaj rad nisam uvežbavala.
Pored domaćih, emisija je u više prilika ugostila i strane sagovornike.
Urednici
Dragana Bečejski Vujaklija
Izvela sam ga samo tada.
On je predstavljao fokusiranje i iskazivanje vlastitog emotivnog stanja.
Važno je to da rad za mene postoji samo dok ga radim ili izvodim.
Radeći ga, ja sam totalno u njemu, i ja se menjam.
Kada završim rad, više ga ne posmatram kao svoj.
Ta energija je prošla i on je sada samo nešto što je završeno.
Šta onda, u ovom kontekstu, kompjuter čini toliko inspirativnom alatkom za Vas?
Šta Vam omogućava?
Umetnost koja pruža drugo iskustvo.
Obeležavanjem ovog jubileja želeli smo, dakle, da osnažimo i podstaknemo sve kreativne ljude u IKT delatnostima na nove poduhvate.
Umetnost treba da nam pruži drugu percepciju i iskustvo u odnosu na ono čime smo okruženi.
Da li na izvestan način preispitujete i zaokružujete neka istraživanja i radove u oblasti digitalnih umetnosti?
Na ovoj izložbi je prikazano nešto što ne podseća na ono na šta je publika navikla.
Lično je prisutno u svakom radu i pokazana je druga pojavnost svakog izloženog rada.
Moguće da je ovaj rad napravio neki rez, distancu u odnosu na ono što je nekada bilo.
FMK-u
Predajte 3D animaciju i video-igre.
To kao smer postoji jedino na fakultetu na kom radite.
Koliko je interesovanje mladih ljudi?
Postoji veliko interesovanje, ali postoji i zamka. 3D traži mnogo rada.
Međutim, mi imamo veliki problem jer je zbog ekonomske krize domaće IKT tržište skučeno, a podaci kojima raspolažemo pokazuju da je u 2010. godini informatičko tržište u padu.
Ali danas su softveri izjednačeni.
U okviru 3D-a postoji spektar usmerenja.
Na primer, tu spada i koncept dizajn, koji je samo crtež, 2D istraživanje.
Učim ih 2D, učim ih elementima glume.
Ukoliko se bavite 3D-om, morate da znate da modelujete i animirate.
Koji su trendovi kada je reč o 3D animaciji?
U kom pravcu ide?
Ovo stanje je odraz svetske a i domaće ekonomske krize.
Očigledno je trenutno uzbudljiv VR (virtuelna stvarnost) i vrlo dostupan.
Koliko je virtuelna realnost uključena u predavanja?
Potrebna nam je tehnika za to.
Ali uvek možete da koristite i implementirate neke elemente kao što je, na primer, 360 video.
Moguće je da napravite, izrenderujete ovakav ambijent da biste se kretali u njemu.
radnik
Pokušali smo da nacrtamo proizvodni proces...
Zastrašujuće je to što ne postoji nikakva vrsta kontrole, niti razumevanja šta ti procesi rade.
Tražili smo, ali nismo dobili podsticajne mere za dinamiziranje IKT delatnosti, koje bi pozitivno uticale i na sve ostale delatnosti.
Vladan Joler
Exit
osnivač
Muzeju moderne umetnosti
Akademiji umetnosti u Novom Sadu
kreativni direktor
Novi ekstraktivizam
SHARE fondaciji
Novi ekstraktivizam: o mašinama, eksploataciji ljudi i prirode
Radovi koje sam ovde izložio predstavljaju put istraživanja koji je krenuo pre nekih 5-6 godina.
Krenuo je sa tom nekom osnovnom idejom da mi pokušamo da istražimo ono što se nalazi iza ekrana, sve ono što je nevidljivo.
Sve što oblikuje našu komunikaciju, naše socijalne odnose, naše društvene odnose, ali je nevidljivo zbog različitih slojeva netransparentnosti.
Prvo istraživanje se bavi malim životom jednog malog internet paketa.
Pošto taj život paketića traje delić sekunde, mi rastežemo to vreme i zumiramo događaje koji se dešavaju.
Poznato je da rast IKT delatnosti od 5% generiše privredni razvoj od najmanje 10%.
Na svom putu on prolazi kroz desetine i desetine tehničkih infrastruktura koje su nama nevidljive.
To su različiti ruteri, različite tehničke infrastrukture.
One se nalaze u različitim državama.
Prateći materijalnost toga što se dešava u deliću sekunde, mi otkrivamo čitav jedan svet različitih odnosa moći koji se dešavaju.
To je neko prvo istraživanje koje smo mi krenuli da radimo još pre 5-6 godina.
Pronašli smo način da vizualizujemo internet servis provajdere i da vidimo te mreže.
Ovde su predstavljene neke različite mape koje nam omogućavaju da vidimo kako izgleda struktura tih mreža.
Možemo da ispratimo da li su centralizovane ili decentralizovane i kuda se kreću ti podaci.
Interesantno je da u stotinama hiljada tih tačkica koje su međusobno povezane, mi možemo da razmišljamo o moći koja stoji iza tih tačaka centralizacije.
Svaka od tih tačaka ima tri vrste moći.
Prva moć je da zaustavi protok.
To je moć cenzure.
Druga vrsta moći je da uspori ili ubrza.
Praktično pravi raspored koji paketi i kojom brzinom prolaze.
To stvara nove ekonomske odnose.
To su različiti odnosi političkih i ekonomskih moći koje stoje iza toga.
Treći i najzanimljiviji odnos je odnos nadgledanja.
U svakoj od tih tačaka je moguće da se prikupe podaci i da se drže određeni broj godina.
Ono što je predstavljeno na mapi isto je i što postoji na gomili papira.
To je proces mapiranja i stvaranja crteža.
Meni je u procesu rada postalo jasno da ulazimo u svet kartografije.
U početku smo dobijali mape i crteže, ali mi nije bilo jasno šta sa tim da radimo.
Kada počnu da se analiziraju iz pozicije toga da se razume kako izgleda ta infrastruktura nadgledanja, one počinju da pričaju svoju priču.
Recite nam šta su ove tačke koje vidimo?
Velike su tačke ili… makar sa ove daljine izgledaju veliko.
Orion telekom
Razlog zašto je on predstavljen je to što je lepši od drugih.
Svaka tačkica predstavlja jedan mrežni uređaj ‒ ruter ili server.
Ove velike tačke se grupišu, to su tačke kod kojih u sredini postoje veći i moćniji ruteri koji su centralna tačka za gomile manjih uređaja, ili gomile IP adresa.
Na skupove povodom jubileja pozvali smo većinu medija.
Linije su kablovi.
Ove velike tačke su verovatno data centri jer se tu grupišu IP adrese.
Ali ne znamo koje su i gde su?
To je dalji deo istraživanja.
Kada smo naučili da crtamo mape, krenuli smo da istražujemo šta se nalazi iza tih tačaka.
Krenuli smo u istraživanje data centara.
Svaku IP adresu možemo donekle da lociramo.
Onda smo ušli u istraživanje šta se krije iza određenih tačaka i otkrivali smo različite infrastrukture koje nemamo u glavi kada razmišljamo o internetu.
Dominantni narativ te silikonske doline projektuje nam sliku nematerijalnosti.
Iza toga su nepregledna prostranstva različitih materijalnih aspekata: kablovi, sive velike zgrade, betonski objekti ograđeni žicom.
Neki elektronski mediji su se odazvali, ali je većina klasičnih medija propustila ovaj događaj jer „nije atraktivan i nema senzacije".
Na fotografijama se nalaze objekti koji su iza te internet infrastrukture.
Irskoj
Mi smo pratili kroz koje objekte ti podaci prolaze i onda smo utvrdili neke čudne momente.
To su mesta gde izlaze ti kablovi, recimo, priroda, plaže.
Pored imate velike čudne vojne industrijske komplekse sa velikim antenama.
Šta nama govore ove slike?
Na koji način su napravljene?
Kako ide put?
Gugl mape
Oni izgledaju manje-više kao velika skladišta, jedina je ovde razlika što imaju neke uređaje za hlađenje.
Bora Babić
Takođe, nismo zadovoljni što je i interes političke javnosti jako mali.
Tu postoji gomila nekih uređaja koji su oko tog procesa protoka podataka.
Kada uđete malo u tu materijalnost, shvatite da mi pričamo o gomili energije koja se troši.
Energetska potrošnja i fizička materijalnost postale su jako interesantan aspekat tog istraživanja.
Svaki put kad na nešto kliknemo, negde nešto izgori, negde se napravi rupa u prostoru.
Čemu služe artefakti koje prepoznajem iz svog detinjstva?
Dosta vremena smo proveli da ovu postavku učinimo što analognijom.
Nisam želeo da imamo ekrane, zato što smo zatvoreni u tim našim pećinama i stalno buljimo u ekrane.
Hteo sam da koristim dosta analogne tehnologije.
To je bilo jako zabavno, ali dosta toga se pokvarilo prilikom izložbe.
Nijedan od tih uređaja nije bio predviđen da radi toliko dugo.
Političari
Ustava
Tu sam dosta vremena potrošio da bih napravio te dijapozitive, pa tekstove koji se čitaju na diktafonima.
Pokušao sam da se bavim starim tehnologijama.
Mi pričamo o tehnologiji iz 60-ih, 70-ih i 80-ih.
Pokušao sam da posetioce provedem kroz analogne medije.
Imamo diktafone, magnetofone, faks mašinu.
Nisu svi izumrli, ali su izgubili dominantnost.
Kroz taj proces sam opet učio da koristim sve te uređaje.
Problem je što se naš prostor mogućnosti da se bavimo tim medijima sve više smanjuje.
Sve je manje ljudi koji znaju da poprave ili održavaju te medije.
Oni konstantno crkavaju.
Na izložbi su svake nedelje umirali jedan do dva uređaja.
Meni se sviđa ta dinamika da ne treba očekivati od nekog uređaja da on tebe služi.
Poštujemo njihovu materijalnost.
Većina izložbi koje sam radio svodile su se na brzu produkciju.
Želeo sam da se bavim materijalnim aspektom.
Ima nekoliko stolova koji se nalaze na postavci.
Svaki od njih ima neku svoju priču.
Ali svaki ima i neki zaključak tog istraživanja.
Šta bi bile ključne ideje ili ključna saznanja ovog istraživanja?
Ovo istraživanje je jedan rolerkoster koji je krenuo od jedne mikrostvari a završio se sa tom nekom planetarnom fabrikom.
Imate li neku zanimljivu priču iz tog perioda?
To je multidimenzijalan prostor.
Tu ne može biti jedan ili par zaključaka.
Te kompleksnosti idu u različitim dimenzijama.
Vi možete da zaranjate u delove te mape i da otkrivate nove svetove i dimenzije.
Ja to više vidim kao proces saznavanja nego kao neku zatvorenu istraživačku celinu.
Neke od tih mapa u stvari su definisale neka polja.
Šta nam ona prikazuje?
Možemo li da navedemo neke konkretnije primere.
To je jedan pionirski projekat.
FORTRAN
U realnosti, to su hiljade različitih procesa, matematičkih i statističkih, procesa ekstrakcije podataka iz različitih domena naše egzistencije.
Ta mapa je gomila nekih tankih linija koje povezuju procese izvlačenja, obrade podataka, algoritme i proizvod.
To je jedan od značajnih eksperimenata na polju nečega što se zove algoritamska transparentnost.
To je ideja po kojoj mi kao pojedinci koji koristimo te mreže i platforme znamo na koji način one rade.
Zastrašujuće je to što ne postoji nikakva vrsta kontrole niti razumevanja šta ti procesi rade.
Muzeja modernih umetnosti
Muzeja
U akademskim krugovima ona se koristi kao sredstvo za učenje.
Povezala je neke druge stvari, priča o odnosu između čoveka i prirode i svim tim novim vidovima eksploatacije koja se ne odnosi samo na podatke.
Tada nisu postojali ovakvi magnetski mediji kao što danas postoje, nisu postojali procesori ovakvi kakve mi danas imamo.
Ona priča o klasičnim oblicima eksploatacije, koja kreće od rudnika i nastavlja se kroz proizvodni proces.
Ono što mi dosta često ne vidimo jeste to da su svi ti uređaji koje mi držimo u rukama nekada bili gomile kamenja u različitim delovima sveta.
Kada pratimo priču iz tog ugla, vidimo druge probleme.
Osnovni problem je eksploatacija ljudskog rada, nejednakost u odnosima.
Drugi veliki problem je eksploatacija prirode.
Da bi se stvorili metali i rude, bili su potrebni milioni godina, i to se privatizuje u odnosu na jedno malo ljudsko biće koje na osnovu toga stvori gomilu kapitala.
Svi mi plaćamo taj ekološki proces.
Nove tehnologije su sposobne da stvore ogromne količine kapitala koje se grupišu u malom broju kompanija.
Mi vidimo nove procese eksploatacije i ekstrakcije koje je donela ova nova tehnologija.
Ja sam rešavao neki matematički problem, sabirao sam neke podatke sa merenja koja sam obavio.
Vuk Ćosić
Matriks
Muzeju moderne umetnosti u Fort Vortu
Teksasu
Andy Warhol
Nam Džun Pajka
Nam June Paik
Njujork tajms
The New York Times
Vajerd
Wired
stvaraocima
Endija Vorhola
net.arta
Student
veteran
Zdravo.
3-4, krećemo.
Vuče
Radio Beogradu
Otprilike tako, da.
Malo zaboravljamo da tu postoji taj tehnički nivo i onda, da, morao bi da se podrazumeva, ali se možda i ne podrazumeva.
net.artiste
Za unos podataka koristio sam sistem bušenih kartica.
Prvo moram da kažem da se još uvek solidno sećam našeg razgovora iz 2002. godine kad si, između ostalog, rekao da si rođen kao jako mlad čovek.
Nažalost, taj razgovar nije sačuvan.
Ja se nadam da ćemo se mi dotaći pitanja arhiviranja u digitalnom okruženju u toku našeg razgovora, ali ja bih na početku da se vratimo na početke.
Kako si sâm rekao, rođen si kao jako mlad čovek.
arheolog
Upisao sam arheologiju 1984. onda sam išao u partizane, pa od 1985. studirao do 1991. kad sam diplomirao.
Hajde da se vratimo na taj početak.
pionir
Imao sam 120 bušenih kartica i jedan program koji je trebalo da sabere i odštampa rezultate.
Ti si počeo sa tim radom mnogo ranije, 90-ih?
Da, desetak godina ranije.
Sloveniju
vajar
filmadžija
A to je onaj neki pristup stvaralaštvu gde je odabir medija, odabir načina kako ćeš se izraziti sekundaran, primarna je neka ideja.
Dakle, najpre ti nešto, recimo, padne na pamet, kao odaziv, kao opservacija, kao doprinos.
I onda kažeš:
„Aha, ovo bi bila dobra, ne znam, haiku pesma, ili ovo bi bio dobar komad lend arta, negde između...
Moram da kažem da se to meni mnogo dopalo.
" Dakle, bio sam u takvom nekom limbu, pozitivnom limbu i pojavio se veb koji mi je duplo odgovarao.
I kao dopunska emigracija, to su ti teški momenti kad si se tek pomerio, kada se tražiš.
Ovo je bila još jedanput emigracija u to virtuelno, što je bilo zanimljivo samo po sebi.
S druge strane ‒ ta činjenica da je veb od tada omogućavao, kao, naravno, i danas, da kombinuješ medije, da nisi nužno lojalan književnosti ili vizuelnoj umetnosti ili nekoj procesualnoj ili bilo kakvoj trećoj.
Tako se to meni dogodilo.
Nisi, ovo je bilo lepo objašnjenje.
Kakva je to vrsta radova bila i možda da nas podsetiš na neki od tvojih ključnih radova iz tog perioda.
Okej.
Tokom proteklih više od 20 godina, neke su rubrike zastarevale, kao i same tehnologije, tako da se forma emisije, pokrenute u vreme studijskih traka i flopi-disketa, u izvesnoj meri menjala, kao i načini komunikacije sa publikom.
I doprinelo je da prihvatim ponudu da radim na računarima.
Netskejp
Eksplorer
To su sada sve malo tehničke stvari.
Uglavnom, glavni dodir sa net.artom je bio kroz brauzer, zatim kroz mejling-liste i možda manje jasno, ali zapravo i uživo, dakle, fizički.
Net.art
Pojavilo se i nekoliko dosta jakih neugodnih pitanja u vezi sa samom prirodom medija.
To je sad već dosta ustaljen, akademski kliše, da pojava svake nove medijske tehnologije prouzrokuje i logično istraživanje, traganje, osmišljavanje neke medijski specifične umetnosti.
Don Kihota
Šta smo mi radili u tim brauzerima?
Nisam mogao da pretpostavim da će tehnologija od sistema bušenih kartica stići do onog što je danas.
Nas nekolicina koji smo se time na samim počecima bavili, delimično je radila formalističke stvari, nekakvo tresenje tog brauzera, drmanje, tiltovanje, gledanje kako ga srušiti.
Bilo je dosta toga, te neke nežne destruktivnosti, dakle, pokušaja da zloupotrebimo taj brauzer.
I tako se stvara preduslov da uopšte imaš bilo kakav stvaralački doprinos, da nisi više samo nekakav testimonijal, kako se to zove, maneken za tu tehnologiju, ili za softver, ili za hardvar, ili infrastrukturu.
Druga korisna stvar koju smo tad, kao klinci, vrlo brzo naučili, bila je to da čim kreneš da radiš nešto korisno, izgubio si se.
Preduslov da digitalna umetnost bude umetnički relevantna je da bude useless, beskorisna.
Zašto je ovo bitno?
Mi smo sebi postavljali pitanja o interfejsima, o digitalnim radovima.
Jednostavno, jedni smo druge inspirisali.
Kao što ni danas ljudi koji izmišljaju ove mikroprocesore ne mogu baš da predvide šta će biti kroz 5–10 godina.
I dolazili do tih nekih radova koji su relativno lako i brzo bili preuzeti od strane komercijalnog sektora.
samuraja
Dakle, beskorisno je dobro.
E sad, konkretni radovi, kako ono kažu ‒ govoriti o umetnosti je kao plesati o arhitekturi.
Malo je nezahvalno.
A posebno ovako mahati rukama u radijskom prenosu.
Šta ću.
Dad jokes.
Gardijan
Dakle, možda samo u par rečenica da podsetimo slušaoce na ovaj rad koji je bio predmet brojnih istraživanja, studija.
Čini mi se da nema knjige u kojoj se bave novim medijima na ozbiljan način a da nije analiziran.
Da, kao i neke ranije stvari, dogodilo se potpuno slučajno da su neki moji, kako bih rekao, zahvati, koraci, doprinosi, dosta fino kanonizovani.
To je super za ego.
To me jako smiruje dan-danas.
ASCII
Matriksom
American Standard Code for Information Interchange
To je već odranije postojalo, sećam se iz detinjstva sa nekih sajmova nekakvih Mona Liza od karaktera koje su tad printeri veselo printali.
Ko doživi videće!
Gardijanov
Bože
Nam Džun Pajkom
Džonom Kejdžom
Kakav je to osećaj?
Da li je moguće biti zvezda interneta u današnjim okolnostima?
Ušli smo u fazu razvoja civilizacije u kojoj su primene računara dovele do „informacionog društva" jer su informacije i računari u osnovi svih delatnosti.
Je li bilo moguće tada?
Ja mislim da ćemo se nas dvoje lako sporazumeti oko toga.
To jako liči na radijsku popularnost.
Možeš da budeš zvezdurina kakva god hoćeš, a ipak možeš fino da hodaš ulicama a da ti niko ne smeta.
Ta dimenzija, ta komponenta mi se dopada i super je što smo na radiju, tako da i dalje ostajam anoniman.
Ali da, to je bilo interesantno.
Međutim, šta je to popularnost ili primećenost?
To je kod internet umetnosti ili kod savremene umetnosti zaista još ubrzanija verzija onoga što vidimo u pop muzici.
To mi se od početka činilo pogrešnim i bio sam vrlo iskuliran kao i svi ovi moji prijatelji iz te generacije kada jednostavno nije više bilo pet poziva nedeljno u glamurozne muzeje i slično, nego su stvari organski i jednostavno prešle u nekakvu drugačiju fazu.
Dušanom Hristovićem
inženjerom računarstva
konsultantom
I zapravo je štos u tome da je super dok se dešava, ali ne smeš da se zaljubiš u taj status pošto je to potencijalno pogrešno, jer postaneš, kako bih rekao, rob pogrešnih vrednosti.
Velike reči.
Ali, kažem, i dalje imam taj ego boost.
Fort Vortu
Vorhol
Mislim, to su divne stvari za ego i onda ja to kažem svojoj ćerki, a ona kaže:
„Matori, ti si lud".
I to je otprilike kompletna eksploatacija.
I ovako se pohvalim kad s nekim pričam i onda kao, ha, ha, ha.
Ti ne ažuriraš sajt, od 1999. ne postuješ na društvenim mrežama.
istraživačima
Dakle, znamo da ‒ to je sad jedna potpuno druga krajnost ‒ imamo ljude koji na društvenim mrežama objavljuju sve, koju sitnicu urade, kako premeste koju činiju s jednog kraja stola na drugi, oni to fotografišu pa objave.
Ali, gledaj, ima tu jedna fora.
Hajde sad, da ne glumimo.
Da demistifikuješ.
Jednom prilikom, ne znam, od jednog frenda sam čuo taj divan izraz „galebari", iz šezdesetih, i „udaranje čežnje".
Pričao mi je drug da je pitao galebara kako on peca cure?
Onda mu ovaj objasni:
„Pa znaš, udaram čežnju".
Kakvu čežnju?
To je ono kad stojiš prekrštenih ruku na rubu plesnog podijuma i tužno gledaš.
I sad, kao, prisutan si, a ništa ne govoriš.
A ne hvališ se toliko.
I sad, kao, to je opasna taktika i cure samo padaju pred tobom.
Ma, pusti.
Uglavnom, svestan sam funkcije javnog prisustva kada imam neki novi rad; kada se baš trudim oko nekog novog rada, onda se, naravno, pognjavim i oko medija.
Tako da nisam pustinjak.
Mika Alas
Ali, da, malo sam se najeo toga već pre 20 godina sa social media i jednostavno mi je boring.
Vorhola
Jer imam sada par koloseka u lajfu.
Ja to zovem memorijalne izložbe, „hitovi sa prvog albuma", kada razni muzeji kažu:
I onda ja to veselo šaljem, pošto su sve fajlovi, nema špedicija, kamioni, osiguranja i tako dalje.
Hičkok
Psiho
Ptice
I eto, to sad tamo visi i ljudi gledaju.
Pojava društvenih medija i, posebno, podkasta, donela je brojne mogućnosti za veću dostupnost, vidljivost i prisustvo i u onlajn okruženju.
To su dva imena iz 19. veka.
A šta se tu sad u tom smislu promenilo kada govorimo o produkciji i predstavljanju internet umetnosti?
I onda smo, pre 20-30 godina, govorili o tome da tada mnogi muzeji nisu imali, mnogi nemaju ni danas, deo gde se, recimo, predstavlja zbirka koja se tiče novih medija i digitalne umetnosti.
Gde smo doputovali nakon više od dve decenije kada je reč o ovim ključnim pitanjima koja se tiču izlaganja digitalnih radova?
Mi, evo, posle 30 godina i dalje govorimo o nekakvom adaptiranju na neke nove ludačke uslove, na neko čudo koje nam je palo s neba.
A 30 godina ‒ to je već...
Zaista smo prekršili sva pravila, one definicije inteligencije, koja je adaptacija.
Dakle, nesposobni smo, možda nezainteresovani, ne postoji pravi zamah.
Sad, istovremeno sa nastankom sve te umetnosti, nastajao je i sav taj kritički aparat.
Jako mnogo ljudi je ostvarilo vrlo ozbiljne, hvale vredne akademske karijere upravo na ovom tipu radova, ne samo naše generacije, nego i mnogih kasnijih.
I tu ima mnogo fascinantnih knjiga.
Alas
Svetskoj izložbi
Parizu
Bogu
Pošta je vrlo busy.
E sad, postoji jako puno muzejskih zbirki, od glavnih muzeja na svetu, ovih koje znamo, kao i mnogih lokalnih.
holandske
I to je kul, dobro je kad postoji ta mreža, ali pošto sam ja iz jedne od ovih naših državica, to neću možda doživeti, ali sad šta ću.
autorima
Dišan
To je za mene užasno bitna rečenica.
Long Ajlendu
Tako da ja svoj rad doživljavam kao problem u svetu intelektualnog vlasništva.
Neki od mojih radova su baš utemeljeni na, moram tako reći, digitalnoj krađi.
Ali su zato dobri.
Ne možemo da zanemarimo ovaj pandemijski kontekst, koji je u velikoj meri, zaista u ogromnoj meri, uticao na to da gotovo preko noći, i ko je hteo i ko nije, počne da radi na daljinu, da sedne za kompjuter i po mnogo više sati nego što je to radio pre pandemije…
Dobro, u mojem lajfu nije bilo nikakve promene.
Ja imam kockaste, kvadratne zenice još tamo od ’93. i ’94.
Stalno sam pred mašinom i to je grozno.
Ali za mnoge druge ljude koji nisu bili naviknuti da funkcionišu onlajn bilo je puno potrebe da se uči, da se shvati.
Mnogima je internet bio samo entertainment ili je bio samo posao.
Sad im je morao, silom prilika, postati sve.
Nikole Tesle
I komuniciranje, i posao, i zabava.
I ljudi su jurili svoj balans.
I pojavili su se razni skajpovi, zumovi, skočile su vrednosti deonica.
Ja sam očekivao malo agresivniji backlash, da će se klatno zanjihati u drugom smeru kada prođe korona i da će se ljudima toliko smučiti da više neće želeti da vide kompjutere i da će pasti sve, da će intenzitet onlajn prometa pasti.
To je u nekim profesijama potpuno izvodljivo.
vlasnici
A preradikalno je da se oslobađaju toga.
I tako, to su dileme koje su zanimljive.
Znači, on je preteča interneta, te čuvene svetske mreže.
Kako razmišljaš o tome?
Da, tu ima više stvari o kojima vredi razmisliti malo bolje.
Jedna od njih je pitanje šta je društvena uloga jednog muzeja, a šta galerije.
Zašto ih uopšte razlikujemo?
Zašto su nam potrebne dve reči?
Valjda ne zato što jedna ima više spratova ili kvadratnih metara.
Muzej ima neku funkciju arhiviranja, muzej ima funkciju vrednovanja i prezentovanja, muzej ima ulogu istoriografije, a galerija, u principu, i to je vrlo gruba podela, i sad nadam se da nisam proizveo mržnju kod struke, ima, recimo, laganiju funkciju, ali je mnogo više real time, i to je stimulisanje i omogućavanje savremene umetničke prakse.
Da, okej, rade se i konzervativne izložbe u galerijama, naravno.
E sad, u okviru ove neke ozbiljne funkcije muzeja je arhivistika mnogo bitnija od jednostavne izlagačke funkcije.
Sada idemo na 20. vek gde bih pomenuo još tri ličnosti koje su bile uzor svima nama koji smo kasnije dolazili i bavili se računarstvom.
To nisu trivijalna pitanja.
Dišana
Duchamp
Zapravo, naša umetnost kada je staviš u muzej, gubi na umetničkom kontekstu i izlazi iz svojeg konteksta u neki vanjski svet, bez veze.
Moramo malo da pogledamo u budućnost.
Tebi je to dosad polazilo za rukom u smislu da si nekako išao uvek ispred vremena.
Kada je reč o ovom našem okruženju, o internetu, da li nazireš ili naslućuješ neke promene koje će se desiti?
Ako pogledamo ovih 30 godina i stisnemo to u dve-tri rečenice, internet je od prostora slobode postao prostor straha.
Dušan Mitrović
akademici
Ranije je bio emancipirajuća tehnologija koja otvara prostor slobode, koja te povezuje sa dobronamernim ljudima sa kojima razmenjuješ misli, iskustva, sadržaje, kulturu.
Danas je internet prostor u kojem se plašiš da bilo šta objaviš zato što te prati, zato što je deo aparata koji će ti ili prodati nešto ili uticati na tvoje razmišljenje ili te ograničavati u nekim od tvojih sloboda.
Jednostavno, bio bih jako, jako začuđen ako bih sad naišao na nekoga ko će mi dokazivati iskreno da doživljava internet kao ambijent velike emancipacije.
Možemo biti razočarani nad čovečanstvom koje nije uspelo da uspostavi ozbiljnu infrastrukturu znanja, boljeg učenja i obrazovanja, bolje stvarne distribucije kulture, makar ona ne bila digitalna ili internetna.
To je sad taj pogled unazad na kojem mora da bude utemeljen pogled unapred.
Ja, nažalost, ne vidim pozitivne trendove, ne vidim, kako se to zove, vektore stabilnosti koji će sad odjednom učiniti da je internet manje komercijalizovan i militarizovan.
Jednostavno, to više nije taj ambijent.
No, nažalost, imam utisak da se taj pritisak samo povećava.
Vidim ja u artu divne stvari gde se ljudi bune, gde stvaraju neke svoje oaze, džepove otpora, oslobođenu teritoriju, koji traju nekoliko nedelja ili neko kraće vreme i to je nešto najplemenitije i najdivnije.
Prva dvojica su uglavnom pravili analogne računare koji su otišli u istoriju.
Ali gledano šire, društveno, nemam dobar osećaj.
Da li ćemo sad ići da izumemo nekakav način emigriranja iz interneta napolje i nekakvih oflajn života, ja mislim da se to u velikoj mere već dešava.
Ali, kako će to u ozbiljnom smislu izgledati, teško je reći.
Umreženost čovečanstva preći će na nivo svakodnevice preko predmeta koje nosimo u džepu ili na sebi.
Naša uključenost će biti stalna.
U jednom momentu, mi ćemo se odlepiti od ekrana.
U sledećih nekoliko godina ćemo živeti u civilizaciji čija je filozofija i ideologija naučna fantastika.
Svetog Simeona Nemanje
Projekat Rastko
Zoranom Stefanovićem
predsednikom
Međunarodne kulturne mreže Projekta Rastko
Sada se nalaze samo u muzejima i udžbenicima.
Ja Vam, pre svega, čestitam!
Baviti se ovakvim projektom 10 godina - verujem da nije bilo lako.
Da se vratimo na početak.
Ovaj datum koji sam pomenula jeste datum kada je sajt zvanično otvoren.
Ako se vratimo na tu godinu, ciljevi i svrha projekta su, verujem, ostali isti kao tada.
U međuvremenu su se proširili.
Ali to je, sada već unazad gledano, jedna zanimljiva avanturistička priča: kako jedna kultura kada pokušava da reši svoje probleme, u stvari, pomaže i svim drugim bratskim kulturama da ih reše.
Saveznoj vladi
SRJ
Tada internet u ovom obliku nije postojao, tako da je u pitanju bilo polurazumevanje.
rukovodilac
Laboratorije za digitalnu tehniku
Balkana
balkanskim
Prvom kongresu Balkanske kulturne mreže
Solunu
Nažalost, tokom 1995. i u naredne dve godine u ovoj zemlji kulturna i svaka druga politika bila je takva kakva je bila.
Biljeg
balkansko
slovensko
Biblioteka srpske drame
Književna reč
Biblioteke srpske kulture
Rastka
informatičari
Privrednoj komori
I da imate presudnu ulogu kada je reč o afirmaciji naše kulture i baštine na internetu.
Verujem da Vam ove pohvale znače.
Kakva je Vaša procena recepcije i posete i uticaja ovog projekta nakon 10 godina?
Vrbavac
Laboratoriju za digitalnu tehniku
Institutu „Mihailo Pupin
Ono što se vidi na domenima tek je deo naših aktivnosti.
I količinski, i po temama, i po uticaju.
Imamo planetarnu publiku koja dolazi tačno sa određenom namerom da nađe neki bitan podatak.
Povelju
Društva informatičara Srbije
Unutar esnafa to je prilično krupna stvar.
PC Magazine-a
Projekta Rastko
Vikipediju
Znamo koliko smo daleko od savršenosti koju bismo hteli da postignemo.
Mi već duže prebacujemo sve naše biblioteke koje su u statičkom obliku u oblik baze podataka.
To će trajati sigurno još godinu dana.
Materijal koji se objavljuje, čak i svakodnevno, vrlo je obiman.
Sada se radi korenita tehnička transformacija sistema koja je nužna i koja će dovesti do velikih iznenađenja, ali se gleda i da se ono što je „dnevna porcija mesa lavovima" – dnevna izdanja ‒ da se ne usporavaju.
Rastko
Šta sve može da se pronađe na sajtu?
Sada je to već teško ukratko definisati.
Institutu za nuklearne nauke Vinča
U pitanju su desetine kolekcija posvećene humanističkim naukama i umetnostima.
Slovenska etnolingvistika
Komisijom za etnolingvistiku
Međunarodnog komiteta slavista
Nešto pre toga smo otvorili biblioteku signalizma, koji je jedan od tih bitnih avangardnih umetničkih i filozofskih pokreta.
Formirali smo ogromnu biblioteku koja je u roku od nekoliko nedelja dobila oko 200 velikih priloga.
Projektu Rastko
volontera
U ovom slučaju, nekoliko ljudi je radilo na tome.
To je trenutno najveći korpus o signalizmu na internetu.
Beogradskom sajmu
Otvorili smo 11. decembra jedan projekat do kojeg je meni vrlo stalo i koji smo hteli godinama, ali smo čekali pravi momenat.
makedonskom
Projekat Rastko — Makedonija
makedonske
Strumici
Asterfest
Makedoniji
I još više sada kada je regionalni fenomen.
Projekat Rastko — Rusija
Projekat Rastko — Italija
23. avgusta do kraja tog meseca.
Rastko — Rusija
rusko–srpskih
To je mlada biblioteka, pretpostavljamo da će biti velika već za par meseci, jer stotinak ključnih knjiga čeka na objavljivanje.
italijansko-srpskih
italijanske
Apeninima
U oba slučaja učestvuju elitna imena.
Te bilateralne biblioteke nameravamo da intenziviramo.
Rastko — Nemačka
Rastko — Iran
zapadnoj Americi
jugoslovenskoj
ETRAN
Ja sam globalista.
Uvek gledam da razdelim da globalizam nije isto što i mondijalizam.
Mondijalizam je čisto nasilje protiv koga se častan čovek bori, ali postoji i globalizam kao etičko i razumsko načelo.
Sve nacije i kulture se osvešćuju.
Moja je velika želja da, pored štićenja naših legitimnih i užih interesa, pokušamo iz naše kulture da damo doprinos toj globalnosti.
To je elementarni razum.
Rumuniji
Skupštine
Projekta Rastko — Rumunija
poslanicima
Imali smo sličan slučaj kada je 1999.
Klinton
Raspeto Kosovo
Kosovu i Metohiji
Raško-prizrenske eparhije
Oslobodilačku vojsku Kosova
To je bilo prvo pojavljivanje računara.
Savetu Evrope
Evropskom parlamentu
Kakva je budućnost sajtova poput ovog kada je reč o autorskim pravima?
Šta će nam još biti dozvoljeno da preuzimamo besplatno?
Ovo je čarobno vreme za izdavaštvo.
Štampane stvari kao i elektronski tiraži samo rastu.
Rastku
Evropski univerziteti
Došli smo do kraja čudne formule liberalnog kapitalizma da će napredovati samo ono društvo koje po skupoj ceni nekome daje znanje.
Mi pripadamo drugoj kulturi, koja je znala da postoji nešto nenormalno u čuvanju nečega što je nužno svima.
Odjek je bio veliki.
Ne postoji razlog da sve ono što finansira država ne bude besplatno.
Jer alternativa tome je da vrhunski bitne stvari budu odštampane u 250 ili 500 primeraka, da stoje zauvek u memljivim podrumima.
Mi u principu idemo ka jednoj sabornoj globalnoj kulturi koja zna da planeta i čovečanstvo mogu opstati ako nisu sebični, to naročito važi za kulturu, umetnost i tehnologiju.
Zato se borimo za open source, za širenje po horizontali.
Kako ste vi napredovali na medijskom nebu interneta?
Čini se da je od presudnog značaja način na koji se promovišete, način na koji dolazite do određenih sajtova i organizacija koje dalje promovišu vaš rad.
Govorimo o jednoj mreži.
Koja je, da tako kažem, tajna takvog uspeha?
Postoji izbegavanje prečestog pojavljivanja u medijima.
Tihomiru Aleksiću
S druge strane, po nekim statistikama, jednom godišnje bilo ko iz tzv. regiona, mora doći do našeg sajta.
Postoji briga o elitizmu svega toga.
Koliko god da je ovaj projekat u razvoju i ima sekcije koje su od najboljih umova našega vremena i prostora osmišljavane, postoji i blago populistički pristup koji se svodi na to da se ništa ne isključuje unapred.
Drugim rečima, mi ćemo napraviti neke male kulturne pop-subverzije.
Silovito ćemo gurati neke fenomene za koje smatramo da zaslužuju da budu bolje predstavljeni.
Jedna od glavnih stvari je sloboda.
Kako ćete obeležiti ovu godinu?
Širenjem Rastkove misije gde god je moguće.
Pomenuo sam veliki festival koji imamo, dosta se štampanih izdanja, performansa i pozorišnih predstava radi u okviru mreže.
Internet će i dalje ostati to neko glavno nervno tkivo koje povezuje sve to.
Još desetak kolekcija se sprema.
Neke sam spomenuo.
Spremamo biblioteku judaizma, islama, zenitizma, savremenu pop-kulturu koja nam je jako bitna.
Rastko 2.0
Objasnite.
Rastka 2.0
Plan je da se to do kraja godine uradi u nekom obliku – barem kao jedno virtuelno okruženje.
IKT
Nagrada Unicefa Srbija
Nagrada „Aleksandar Saša Spasić"
IT Awards
Plakete za 20 godina obrazovanja na putu digitalizacije
Plaketa „Zoran Modli"
Tihomira Aleksića
Šta će ono omogućiti korisnicima?
Omogućiće da preko svojih avatara imaju iskustvo poluličnog kontakta između sebe ili da prisustvuju bitnim događajima: koncertu ozbiljne muzike, virtuelnim predavanjima i sl.
Biće ovo vrlo naporna godina.
Imaćemo na desetine hiljada radnih sati, ali postoji ambicija pravljenja multiverzuma.
U ovom momentu to prevazilazi moći mreže, ali postoji doza pozitivnog ludila da smo mi uvek stigli tamo kuda smo se zaputili.
Ljudima ovo prija.
A stručna javnost uspeva neprofitno i volonterski.
To je veliko čudo ove epohe koje nam tehnologija daje.
Deset godina se bavite internetom.
Možda je pravi trenutak da Vam postavim pitanje procene promena.
Određeni segmenti su nestajali, neki novi su se stvarali, kako ga Vi danas vidite?
Ovo je tranziciona faza.
To znači da će internet, odnosno umreženost čovečanstva preći na nivo svakodnevice preko predmeta koje nosimo u džepu ili na sebi.
Internet vidim svuda i biće humanizovaniji u budućnosti.
Veći problem će biti kako da sebi uskratimo višak komunikacije, a ne da li ćemo imati sve na raspolaganju.
Moramo da pomenemo i korisnike.
Japanu
Rusiji
Imate li povratnu informaciju?
To je veoma važno kada je ovakav projekat u pitanju.
Veoma mnogo.
Jedna vrsta povratne informacije su logovi, odnosno u realnom vremenu vidite ko vam dolazi i iz kojih zemalja, šta ga interesuje.
Druga povratna reakcija je broj linkova ili recenzije na raznim mestima na internetu.
Treća stvar su pisma koja dobijamo stalno.
Kosovo i Metohija – lice Evrope
On je imao informacije iz prve ruke.
Pećku patrijaršiju
Pomogli smo našoj crkvi u tom smislu.
srpsko-albanske
albanska
Jer nikome nije u interesu da podstiče iracionalno ludilo.
Posle svih ratova morate imati elementarni suživot.
Uz neophodan trud svih nas.
U raljama automatizovanog života 361
konstruktor
Biblioteke kakve smo znali do sada postaju izlišne ako se ne promene 367
Ako želite da zaradite na internetu, radite ono što najbolje znate 375
Mi proizvodimo informacije i okrenuti smo digitalnom.
To je imperativ ovog vremena 381
vojnika
Dolazi vreme distribucije percepcije 399
Ljudi dovoljno ludi da misle kako mogu da menjaju svet – upravo su oni koji to čine 411
U digitalnoj humanistici nikada nije sve završeno.
I u tome je njena lepota 419
Hrišćanstvo nije u informisanosti nego u učešću 425
Mi smo došli do toga da smo normalizovali prisluškivanje.
autorke
Šošane Zubov
profesorke
Univerzitetu Harvard
recenzentom
Daliborom Petrovićem
sociologom
Šta je zapravo nadzorni kapitalizam i da li su neke teme koje smo donedavno svrstavali u teorije zavere sada izašle iz ovih okvira?
Da li će naša digitalna budućnost biti kao dom ili egzil?
Šta je instrumentarna moć, a šta tržišta budućeg ponašanja, odnosno, zašto mnoge kompanije žarko žele da znaju kako ćemo se ponašati?
Zašto nas oduševljava umreženost, te se u stanju specifične psihičke obamrlosti privikavamo na činjenicu da nas neko prati i raščlanjuje, po nama kopa i menja nas?
Zaista je bio izazovan posao prirediti ovu knjigu.
Čestitam izdavaču koji se odlučio na nešto što nije previše popularno kada je reč o finansijskom aspektu ovog poduhvata.
Ovo je obimna i iznimno važna studija.
Govorimo o kultnoj knjizi, o kojoj će se mnogo pričati, o kojoj se već mnogo priča.
Clio
To je jedna od retkih izdavačkih kuća koja je spremna da svoju potencijalnu zaradu podredi dobrobiti društva i zajednice.
Ova knjiga treba da se nađe i u bibliotekama i u školskim programima svih onih koji se interesuju za teme kapitalizma.
Milojko Marić
Napisala je samo tri knjige u svojoj dugoj naučnoj karijeri.
Doba pametnih mašina
U toj knjizi se bavila automatizacijom procesa rada.
Danas se bavi procesom automatizacije života.
Jer to je intencija nadzornog kapitalizma – da predvidi naše ponašanje, da ga modifikuje.
Šta je tu novo?
To je razlika u onom što bismo mogli da nazovemo kao prosto konstatovanje onoga što je oko nas i da na jedan sistematski način objasnimo zašto se neka pojava dešava, koji su uzroci, posledice.
Jedno je kada imamo impute da nas neko nadzire, drugo je kada znamo da postoji jedan organizovan sistem, ali u koji nisu sve kompanije podjednako uključene.
Mi kroz ovu knjigu dobijamo zanimljiv uvid da postoje određene kompanije koje su ključni drajveri nadzora.
Ova knjiga se bavi jednim novim stadijumom razvoja kapitalizma.
Ključ je u naučnom pristupu, ne u samom imenovanju pojava.
Ona iznosi niz frapantnih nalaza.
Šošana Zubov
Mislim da svako može da pronađe u ovoj knjizi deo koji će mu biti važan i razumljiv.
Kada imate ovakvu studiju, činjenica je da će mnogi naći delove koji će im dati odgovore.
Knjiga nije pisana nekim strogo naučnim jezikom i puna je zanimljivih primera.
Vama ostaje da je čitate i da se frapirate.
Četiri su dela knjige.
U prvom delu se govori o uslovima koji su doveli do pojave nadzornog kapitalizma.
Pitanje je da li će iko moći da ostane van priče neoliberalnog kapitalizma.
Ideja je da se maksimalizuje profit.
Potrebe ljudi se sada mogu preciznije definisati, samim tim mogu se ponuditi personalizovani proizvodi.
To je prvi deo priče.
Ona detektuje više paralelnih događaja koji dovode do zahuktavanja nadzornog kapitalizma.
Autorka
investitori
I dok nam danas informacije i predlozi za „digitalne" teme dolaze same, u ogromnom broju i sa svih strana, pre dvadeset godina nije bilo sasvim lako doći ni do gostiju ni do tema.
Oni odlučuju da njihova osnova bude personalizovani marketing.
U drugom delu knjige, u deskriptivnom smislu, govori se o tome šta se danas dešava.
Govori se o tome kako se ponašanje modifikuje, kako nas navode da se ponašamo na određene načine, a da toga nismo svesni.
Oni sada žele da nas podstaknu da mi nešto tražimo.
Da nas usmere?
Da u određenom trenutku nešto tražimo u skladu sa njihovim usmerenjima.
U trećem delu govori o pojmu instrumentarne moći.
To je moć koju poseduje jedan sistem koji je bezličan.
Tehnološki sistem ona zove „Veliki drugi", jer on nema svoj lik.
ETF-a
On treba da usmeri naše ponašanje.
Hane Arent
Ideja je da ćemo mi živeti u jednom totalitarnom društvu, ali da će onaj ko stoji iza toga biti nevidljiv.
Mi nećemo biti sposobni da prepoznamo da smo upali u zamku jednog unapred uređenog i kontrolisanog društva.
U četvrtom delu ona svodi celu priču.
Pokušava da pokaže da je ovo samo jedna vrsta promene kapitalizma koja ne mora biti konačna.
Ona ne želi da odbaci kapitalizam.
Vi ne možete da se odreknete modernizacije.
Govori da ne treba da pristanemo na ugodnosti koje će oduzeti našu slobodu.
Univerziteta u Nišu
prorektor
Pod prividom slobode odlučivanja mi imamo unapred definisane uslove odlučivanja.
Šta je nadzorni kapitalizam?
Nadzorni kapitalizam predstavlja jednu vrstu ekonomskog sistema koji sebi daje za pravo da, na neki način, naše iskustvo, želje, osećanja, prepoznaje i da ima pravo da ih prikuplja, obrađuje i da nam ponudi proizvode koji će biti bazirani na tome.
To je vrsta zlog sistema koji neovlašćeno trguje na tržištima našeg budućeg ponašanja – onim što su naše ideje, želje ili potrebe.
Sve što radimo na internetu ostavlja trag o nama, to se sve beleži.
Zapravo, u jednom trenutku to se koristi za predviđanje našeg ponašanja i da bi nam se ponudile određene usluge.
Kada razgovaramo sa mlađim ljudima i spomenemo sve ovo, oni uglavnom nemaju reakciju.
Pitaju se kako to može da utiče na njihov život.
niškoj
Vi dobijate jednu vrstu ugodnosti koje su personalizovane.
Smatrate da je ta trade off kupovina u redu.
O tome se može diskutovati na hiljadu načina.
Prvo, koja je vrsta ekvivalencije onoga što vi pružate i dobijate?
Da bih dobio neku beskorisnu informaciju, poslao sam mnogo nekakvih informacija koje će kompanija iskoristiti da proda drugim kompanijama i od toga imati korist.
Mnogi pripadnici vrha kompanija žive po potpuno drugim principima.
Zašto oni vode računa o svojoj privatnosti?
To je nepošteno.
Mi idemo ka tome da ćemo za 20, 30 ili 50 godina živeti u društvu u kome će svaki delić našeg ponašanja biti isprogramiran.
Bićemo naterani da se ponašamo na određeni, jasno predvidljiv način.
Ono što je tu problem jeste to da mi treba da se odreknemo ugodnosti da bismo dobili neke maglovite benefite u budućnosti, a to je ljudima teško predstaviti.
Šta možemo da uradimo?
„Budite pretnja!"
To je jako teško bez promene celog sistema.
Mi moramo da se odričemo dela slobode, ali i da dobijemo nešto zauzvrat.
To su akcije koje možemo da podelimo na individualne činove.
Akcije koje nisu previše delotvorne, ali mogu da imaju svoj efekat.
Posebno kada mnogo ljudi dovoljno glasno govori o nečemu.
On je od 1970. godine već prešao u nastavu.
U našem društvu nije dovoljno jasno koliko je to kompanija koja je u srži svega ovoga.
On je temelj.
Vlade Australije
To je sadržaj koji je neko drugi proizveo.
Australijanci
Sukob je podignut na viši nivo.
Arhitektura računara
Programiranje računara
Osnovi računarske tehnike
Protiv moći ovih kompanija može da se bori samo država.
Problem je što su države na platnom spisku ovih kompanija.
Kongresa
Senata SAD
Oni vrlo perfidno unose anekse u zakone čime se razvodnjavaju pokušaji da se uspostavi čvršća kontrola nad IT kompanijama.
Sve je pitanje motiva.
Država će se boriti za svoje ciljeve.
I nemojte misliti da država neće preuzimati za svoje potrebe neke od ovih elemenata nadzora.
Nikad nije dovoljno snažno podvučena potreba rada biblioteka na semantičkom vebu.
Veliki broj podataka već postoji opisan na ovaj način.
Ako se naše biblioteke ne uključe dovoljno brzo u ove tokove mi dolazimo u opasnost da sadržaji iz naših biblioteka, naše kulturno i naučno nasleđe postanu nevidljivi na internetu.
Emisija posvećena bibliotekama i bibliotečkim poslovima.
Adam Sofronijević
Univerzitetske biblioteke „Svetozar Marković
Svetski trendovi u bibliotekarstvu, i u digitalnom, idu u pravcu objedinjavanja sadržaja, kreiranja velikih portala koji olakšavaju pristup do difundovanih sadržaja.
Biblioteka Evrope
Evropeanu
Digitalna javna biblioteka Amerike
Evropeani
Ideja je da se korisnicima omogući da na jednom mestu dođu do digitalnih sadržaja iz stotine i hiljade institucija koje skladište digitalne materijale u svojim lokalnim repozitorijumima.
Jugoistočnoj Evropi
Institucije čine dostupnim metapodatke i na taj način se objedinjuje pretraga.
Evropskom portalu digitalnih objekata
Narodna biblioteka Srbije
Evropske biblioteke
Amsterdamu
To je novi trend u razvoju bibliotekarstva.
Evropska biblioteka
Radiće se na ubrzavanju procesa kreiranja semantičkog veba.
Forsiraće se povezani metapodaci.
Krenuće se sa poslom vezanim za istraživačke podatke.
Evropske komisije
Malo je tada bilo univerziteta koji su imali udžbenike iz računarstva.
Pokušaćemo da se bavimo i ovim.
U prošlosti smo bili uspešni.
CIP
Koji je rok da se napiše prijava?
Evropska komisija
Praktično do proleća iduće godine počeće prijavljivanje za nove projekte.
Šefildu
To su takođe bile konferencije posvećene novim tendencijama u oblasti bibliotekarstva.
Horizont 2020.
Ono što pouzdano znamo jeste to da će veliki fokus u ovom projektnom ciklusu biti na istraživačkim podacima.
Praksa je do sada bila takva da se rezultati naučnog istraživanja objavljuju u formi naučnog članka.
Tu je prezentovan mali deo podataka, najvažniji deo podataka vezan za samu temu istraživanja.
Filološkom fakultetu u Beogradu
Teme o kojima ćete govoriti su na izvestan način u vezi sa ovim o čemu ste sada govorili.
Dajte nam kratak siže.
On je držao predavanja iz analogne i digitalne računarske tehnike.
Vrlo izazovna tema.
Čitav niz manjih tema se otvara.
Tu su dve najvažnije teme: istraživački podaci i open link data ‒ povezani podaci u otvorenom pristupu.
Nikad nije dovoljno snažno podvučena potreba rada biblioteka na ovim temama jer semantički veb je nešto što je već krenulo.
Ako se naše biblioteke ne uključe dovoljno brzo u ove tokove, mi dolazimo u opasnost da sadržaji iz naših biblioteka, naše kulturno i naučno nasleđe postanu nevidljivi na internetu.
To je nešto što želim da podvučem.
Veljko Milutinović
Borivoje Lazić
Liber
Minhenu
Ali biblioteke se moraju pripremiti.
Ovo je vrlo siromašna zemlja i u poređenju sa drugim oblastima, ta sredstva nisu mala.
Neizbežan je proces svakodnevnog osavremenjivanja rada da bi se on učinio efektivnim i efikasnim.
Kakve su mogućnosti?
Podstaknuti velikom diverzifikacijom sveta na linijama tehnologije, mnogi od nas još uvek koriste mobilne telefone stare 10 godina koji nemaju ni delić pameti modernih telefona.
Želimo da demonstriramo nove tehnologije da bi se dobila bar idejna slika šta postoji u razvijenim društvima.
Moći će i da skeniraju besplatno knjige iz fonda naše biblioteke u skladu sa autorskim i srodnim pravima.
Odeljenja za digitalizaciju
Univerzitetske biblioteke
Imamo svakodnevnu aktivnost kojom predstavljamo sadržaje koji nisu inače prisutni na toj mreži.
Prezentujemo tekstove iz oblasti istorije nauke, najnovijih naučnih dostignuća, kulturnih događaja, važne ličnosti iz nauke i kulture.
Želeli smo da se uključimo i promovišemo sadržaje za koje smatramo da treba da budu više prisutni.
Koliko ste zadovoljni brojem pratilaca na stranici?
Trenutno imamo umreženo više korisnika nego fizičkih korisnika u biblioteci.
To je nešto što nas raduje.
Ljudi pokazuju interesovanje za te sadržaje koje prezentujemo.
To nije savršeno, ali nismo iznenađeni interesovanjem za ove sadržaje.
Vrlo smo zadovoljni.
Na sajtu postoje i linkovi za elektronska izdanja magazina, knjiga, virtuelne posete kroz Biblioteku i drugi sadržaji.
Mi prezentujemo sadržaje koje digitalizujemo.
Fond stare i retke knjige
To su sadržaji koje digitalizujemo i u svakodnevnom poslu i putem projekata.
Tesla
European libraries
Jedna je kolekcija otomanskih rukopisa, najstariji je iz 1204.
To je nešto što je vredno pažnje svih koji su zainteresovani za tu oblast.
Balkansko poluostrvo
Aleksandru Makedonskom
Drugog svetskog rata
Nemcima
Nova paradigma saradnje u bibliotekama
Koje su ključne reči Vašeg istraživanja?
To je tema koja me već dugi niz godina privlači.
Govorio je da ćete imati jednu malu kutijicu koju ćete držati u džepu i sa kojom ćete imati kontakte sa svim ljudima u svetu.
Nigde u svetu to nije homogeno.
Kindl
Karakteriše ih specifična vrsta ekrana koji nije aktivan, već je pasivan.
Moći ćete da se obraćate banci, moći ćete da rezervišete karte, da dobijete podatke o tačnom vremenu, o meteorološkim uslovima.
Izgledom podseća na knjigu u papirnom izdanju.
Pasivni ekran znači da je potrebno osvetliti ga spoljnim izvorom svetla da bismo mogli da čitamo.
Glavna karakteristika je da ne zamara prilikom čitanja.
On podstiče na dugo čitanje.
Imamo izbor i mogućnost da čitamo u kontinuitetu nekoliko sati i to je važno.
Važno je da budemo efikasni tokom čitanja.
Šta kažete na prezasićenost informacijama kao svojevrsnom fenomenu?
Biblioteke kakve smo znali do sada postaju izlišne ako se ne promene.
Moći ćete da šaljete slike, fotografije, da primate dokumenta i tako dalje.
Aktuelnija nego ranije, ako fond biblioteke posmatramo kao sve izvore koji su dostupni bibliotekaru.
Na koje ste se karakteristike izmenjene paradigme saradnje fokusirali u istraživanju?
Suština je celovit pristup saradnji.
Enterprise 2.0.
FPN
Preduzeće
To je nešto što kod nas stiže.
To je oblast poslovanja koja može mnogo da unapredi rad biblioteka ako se implementira na primeren način.
Može podići efikasnost rada i postojeće resurse može iskoristiti na produktivniji i efikasniji način.
On je već to video u jednoj budućnosti koja je nastupila u sledećih skoro 100 godina.
Sve više ljudi počeće da kupuje preko interneta, a internet se seli u mobilni telefon.
Mi ćemo živeti u dekadi mobilnog interneta.
Šta je to – videćemo.
Dragan Varagić
Pretraga.rs
Fakultetu tehničkih nauka u Novom Sadu
Vodič kroz raj i pakao internet marketinga
Pričali smo o ekonomskom, komercijalnom i marketinškom aspektu interneta.
Tražili smo odgovore na pitanja na koje načine možemo da zaradimo i promovišemo svoje aktivnosti na globalnoj mreži, kako je izgledala prošlost, a kako će izgledati njegova budućnost, kao i o razvoju društvenih mreža i imejl-marketingu.
Dragan
strateg
Bavi se savetodavnim uslugama iz oblasti poslovne primene interneta.
Setimo se:
Nikola Tesla – nagoveštaj visokih tehnologija, informatičkog društva i modernih komunikacija
Autor
Vlasnik
Na početku razgovora, vratili smo se na početke.
Mislim da najbolji način kako bih mogao da se predstavim jeste na osnovu toga kako sam uopšte započeo priču sa internetom.
Pretraga i prezentovanje
Već u januaru 1998. taj časopis je imao 1200 osoba koje su primale časopis na imejl.
Shvatio sam da ako bih napisao nešto što nije tačno, devedeset odsto tih ljudi ne bi znalo da to nije tačno.
Shvatio sam da moram još ozbiljnije da pristupim toj temi i vodim računa o tome koliko su tačne informacije koje pišem.
Krajem 1998. godine palo mi je na pamet da bih mogao da napišem knjigu iz oblasti kojom sam se tada najviše bavio – internet marketing.
Zahvaljujući toj knjizi, počeo sam da predajem u različitim obrazovnim i naučnim institucijama.
Tada praktično nije postojala literatura iz te oblasti na našem jeziku.
Ja sam uporedo sa ovim aktivnostima otvorio agenciju koja se bavi savetovanjem u okviru oblasti poslovne upotrebe interneta.
Blog osnove
Pokrenuo sam blog 2005.
Svi ti projekti su mi indirektno donosili korist.
savetnik
Doba u kome ćemo uvek i na svakom mestu biti dostupni zahvaljujući mobilnim telefonima i umreženi zahvaljujući internetu.
U osnovi, posao kojim se bavi moja agencija jeste planiranje i edukacija vezana za sprovođenje neke (internet) strategije.
Vi imate dva načina kako se obavlja određeni posao.
Najpre morate da isplanirate šta želite da radite.
Onda to morate da uradite.
Strategija se sprovodi određenim taktikama.
Strategija omogućuje da vi znate šta hoćete da uradite i kako da to ostvarite.
Tek se onda ide u implementaciju, na osnovu plana (koraci) koji proizilazi iz strategije.
Ljudi se bave pojavnim oblicima i razmišljaju na nivou taktika, a ne strategije.
O internetu se govorilo kao o mogućnosti da se ljudi obrazuju, informišu, zabave, a sve češće i da zarade.
Prenos slike na daljinu i vajerles (wireless) komunikacija u digitalnom dobu danas su naša svakodnevica.
Kako zaraditi od interneta?
Kako krenuti, za šta se opredeliti?
Kada imate „more" informacija, vi ne znate u kom pravcu da krenete...
Kada hoćete nešto da postignete, pare same po sebi nisu cilj.
Pare su posledica nečega.
Prva i osnovna stvar je to da ne treba razmišljati na tom nivou.
Treba da znate šta hoćete da postignete i kako da dođete iz stanja u kom se nalazite u stanje koje hoćete da postignete.
Rezultat toga bi trebalo da budu pare.
Preporuka je da ako želite da zaradite na internetu, radite ono što najbolje znate.
Internet je vrsta medija.
Blog
Krenete da pišete na temu koja vas interesuje.
Što vas više interesuje tema, blog će biti kvalitetniji.
Na osnovu toga vam se ljudi mogu javiti.
Postoji jako važno pravilo koje glasi: nemoj da tvrdiš da znaš, pokaži!
Imaš mogućnost da besplatno pokažeš da znaš nešto da radiš.
Važno je da smo, tehnološki posmatrano, došli u situaciju koja može da se uporedi sa razvojem vozila.
automehaničar
Zato što su se kola toliko često kvarila.
Aleksandar Marinčić
Elektrotehničkog fakulteta u Beogradu
Danas ne morate da znate ništa.
Na internetu se desila ista stvar.
Bilo je mnogo teže raditi na kompu.
Danas praktično ne treba ništa da znate da biste koristili kompjuter ili mobilni telefon.
Tehnologija je toliko napredovala i postaje sve jednostavnija za upotrebu.
To je razlog zbog koga sve veći broj ljudi koristi internet.
Vidite li pravac u kome će razvoj društvenih mreža ići u ovom periodu koji je pred nama?
Istakao bih važnost društvenih mreža.
Marinčić
Ali ljudi preko toga počinju da rade i druge stvari na internetu.
Počnu polako da shvataju kolika je vrednost interneta.
To je meni važno.
Firma koja radi nešto i uspešna je u nečemu treba samo tu svoju uspešnu formulu da prebaci na internet i prilagodi je onome što internet može da uradi.
Ako npr. imate veb-sajt, morate da objavite da on postoji.
Sada su mogućnosti predstavljanja na internetu proširene.
Postoje dva načina na koja vi možete da se promovišete.
Jedan način je da platite određeni posećeni medij i dobijete veću vidljivost.
To je vrsta promocije koja se dešava tako što vi prekinete nekog drugog korisnika u nečemu što radi da biste mu plasirali neku treću poruku.
Imate radio-program i pustili ste reklame.
Ista priča je i sa časopisima.
Na internetu imate onlajn magazin gde imate reklame.
Vi platite određenu vidljivost.
To će biti rastući trend u narednih deset godina.
To je publicitet.
Advertajzing se prebacuje u publicitet.
Imate ciljanu publiku koja prati ovakve sadržaje.
S vremena na vreme pojavljuju se priče kako je blog umro, kako je mrtav.
Veb-sajt ne može da zameni nijedan drugi medij.
Blogovi služe za uspostavljanje poverenja.
Najvažnija stvar je da uspostavite poverenje.
Što vam ljudi više veruju, oni će pre kupiti od vas.
Prodaja je nešto drugo i to nije primaran cilj tih društvenih medija.
Srpske akademije nauka i umetnosti
Možda u nekoj kasnijoj fazi.
Prodaja preko društvenih medija nije najbolja praksa primene za većinu kompanija.
Imate situaciju da je kvalitetan veb-sajt urađen u skladu sa onim što vlasnik želi da postigne i s druge strane, koji zadovoljava korisnika koji ga poseti.
Imate varijantu u kojoj iznajmite mejling-listu.
Da li ti ljudi hoće da primaju poruke?
To je neželjena pošta ili spam.
Postoji i varijanta kada vi imate svoj veb-sajt, u sklopu koga postavite formular u kojem kažete da ako je neko zainteresovan da prima novosti vezane za firmu, neka ostavi kontakt.
To je jedina stvarno dozvoljena tehnika imejl-marketinga.
Imate servise na internetu koji zavise od tih mejlova.
Kompanije koje najozbiljnije koriste internet jesu kompanije koje ozbiljno koriste tu vrstu marketinga.
Muzej savremene umetnosti u Beogradu
Konrada Bekera
KUDA.org
Jevgenij Kasperski
Ričard Stolman
Centar za proučavanje informacionih tehnologija
Globalni građani
domaćin
Slobodan Marković
World-Information.org
Marinčiću
Život Nikole Tesle
Najozbiljnija primena društvenih medija je da objavama ne treba lagati o poslovanju.
Najozbiljniji sistemi su oni u kojima društvene medije koristite da biste unapredili poslovanje.
Što se tiče budućnosti, sve više ljudi će početi da kupuje preko interneta, ali internet se seli u mobilni telefon.
Oglašavanje ide u pravcu tehnika koje privlače korisnike.
Engleskoj
To je primer koji pokazuje u kom pravcu ova poslovna internet priča ide.
Svoju bibliotekarsku karijeru vidim kao jedno zanimljivo putovanje koje traje već 25 godina.
Putovanje na kome sam otkrivala razne nove svetove, otvarala mnoga vrata.
Mislim da je to zanimanje, ako govorimo i u kontekstu novog vremena, koje dobija na značaju.
To je imperativ ovog vremena.
Dan bibliotekara Srbije
Narodne biblioteke Srbije
Tamaru Butigan Vučaj
Ženske prakse u vreme pandemije
Tamara Butigan Vučaj
Saveta mreže Evropeana
Elektrotehnički fakultet u Beogradu
načelnica
Odeljenja za razvoj digitalne biblioteke i mikrofilmovanje
Teslu
Svi smo se okrenuli digitalnom kada je sve ovo počelo.
Zašto mislim da je to moćna profesija danas?
Biblioteka ima svuda.
Tu mogu da se sprovode razne stvari, mogu da se odrade razni projekti.
Radimo na tome da se podigne svest da smo važni za društvo.
ETF u Beogradu
Volela sam matematiku.
Ljudi mi uglavnom kažu da sam toliko učila i sada radim u biblioteci.
Ako smem da kažem ‒ nisam se pokajala nijednog trenutka.
Meni je ovaj poziv doneo mnogo drugih stvari.
Oprobala sam se u struci.
Videla sam da to nije za mene.
Radila sam u školi par godina.
Bila je zanimljiva interakcija sa novim generacijama.
U telekomunikacijama se danas primenjuje sve više i više onih Teslinih ideja i zamisli sa početka prošloga veka, kada je govorio da ćete imati jednu malu kutijicu koju ćete držati u džepu i sa kojom ćete imati kontakte sa svim ljudima u svetu.
Odeljenje za predmetni i stručni katalog
inženjera elektrotehnike.
Te 1997. godine bila sam primljena.
Dočekalo me je interesantno odeljenje koje je nazivano „malom akademijom".
biolog
Filološki fakultet
pedagog
politikolog
To mi je imponovalo.
Moj prvi posao je bio dosta baziran na organizaciji znanja.
Univerzalne decimalne klasifikacije
Odeljenje za razvoj digitalne biblioteke i mikrofilmovanje
Odeljenje za digitalizaciju
Moj prelazak na digitalno bio je prirodan zbog mog formalnog obrazovanja.
Kako biste predstavili taj put?
Volela sam strane jezike i da čitam i da pišem.
Budimpešti
Mislim da je to bilo presudno.
Tada sam videla kako je to moćna mreža.
To je probudilo radoznalost.
Jedno vreme sam uređivala vebsajt.
Dakle, to je sve zamislio.
To je bio prvi zaokret ka digitalnom.
Službu za međunarodnu saradnju
Potom sam se vratila digitalizaciji.
To je pionirski poduhvat jedne ustanove kulture da zabeleži, sasluša i digitalizuje, sačuva iskustva žena u vreme pandemijske krize.
Odakle ideja?
Kroz bibliotekarsku karijeru bila sam uključena u mnogo inicijativa.
Na tom putu sam otkrila međunarodne projekte.
Moći ćete da šaljete slike, fotografije, moći ćete da primate dokumenta i tako dalje.
Ovo je 6. ili 7. projekat na kojem radim.
Konferencija direktora evropskih nacionalnih biblioteka
Tamo sam razvila dobru komunikaciju.
Ta organizacija je ovog leta otvorila poziv za projekte na temu skrivenih priča.
Nešto što treba tek otkriti.
Koleginica
Beba Stanković
Biblioteke, čak i nacionalna, trebalo bi da se više okrenu korisničkoj populaciji.
Ideja je da zabeležimo priče žena tokom pandemije, posebno onih iz prvih redova, poput žena iz oblasti medicine, žena koje rade u prodavnicama, u medijima.
Ideja je da organizujemo dane prikupljanja priča.
Potom bismo ih digitalizovale.
Žene bi trebalo da donesu neki predmet koji ih je vezivao za te dane.
To će ostati zabeleženo u vremenu.
Uz te dane, imaćemo i seriju predavanja za osnaživanje žena.
Imaćemo i blog i kolekciju arhiviranog veba.
Projekat je u toku.
Kako on formalno izgleda?
NBS
Kako su epidemiološki uslovi bili poprilično loši, počeli smo onlajn.
Posebno insistiramo na komparaciji perioda pre pandemije i posle.
Pa, kada gledamo šta je sve tamo zamislio i rekao, i dan-danas nemate sve u takvoj razmeri, ali tome svet teži.
Mi se nadamo da ćemo moći da otvorimo vrata.
Kakav je bio Vaš lični doživljaj kada je u pitanju kultura rada od kuće?
Ja mislim da mi nemamo tu kulturu.
Tu sam mnogo naučila.
Oni su imali baš puno događaja onlajn.
Tu sam shvatila da je rad od kuće jednak radu na poslu.
U kom smislu?
U smislu odgovornosti.
Na šta mislite kada to kažete?
Mnogi su to shvatili kao jedan produženi odmor.
Postoji druga strana.
Poslodavac
To je druga strana kulture rada od kuće.
Mi se malo bavimo ovom temom.
Nisam sigurna da je rad od kuće ovde pravno uređen.
evropskom
To je bio baš veliki motiv.
Ja sam imala sličnu situaciju u svom odeljenju.
Pa kada to kažem – to je ovo opšte komuniciranje, opšte korišćenje tih napravica koje nosite sa sobom, koje su sve moćnije i složenije, koje imaju u sebi mini-kompjutere koji imaju ogromne memorije.
Da li poredite rad od kuće sa radom u prostorijama svoje organizacije?
Čemu dajete prednost?
Mi još uvek pišemo izveštaje.
Od početka pandemije bile su razne situacije.
Čini mi se da je rezultat sličan.
Najviše zavisi od prirode posla.
Ljudi se slično ponašaju.
Oni koji rade dosta na poslu, rade dosta i od kuće.
Specifično za onlajn rad su i brojni vebinari kojima smo mogli da prisustvujemo.
Zavisi od toga kako ljudi posmatraju krizu.
Sve to je, u stvari, išlo ka tome da se stvori to što je on zamišljao.
Neko je vidi kao katastrofu, neko kao priliku za rast.
Evropeana
Digital Leadership
Čitav kurs je bio baziran na tome da treba biti otvoren za nove stvari.
Na tom putu ćemo možda pogrešiti, ali moramo biti otvoreni za nove stvari.
Na kojim projektima sada radite?
Postoji pokret koji je globalni.
GLAM LABS
To su laboratorije koje postoje u mnogim ustanovama kulture širom sveta.
Ja sam član te zajednice.
Pozvali su me prijatelji iz mreža u kojima učestvujem.
U ono doba, naravno, ni on nije mogao da zamisli kako će to tehnički izgledati, ali je predosetio da tehnika ide ka tome, da je sve moćnija i moćnija.
To su istraživačke laboratorije koje se bave primenom novih tehnologija i digitalnom transformacijom.
Digitalna transformacija je i rezultat i proces primene novih tehnologija u ustanovama kulture.
U načinu na koji jedna ustanova funkcioniše.
Primera ovakvih laboratorija ima u našem okruženju.
Oni eksperimentišu sa 3D tehnologijom.
Imaju taj štampač, rade razne stvari.
Hakaton
Zašto je to važno?
Šta bi to donelo nama kao korisnicima?
On je sam dao nekoliko originalnih priloga, kako je on to govorio, koji su već bili daleko ispred onog doba kada su se slali najobičniji signali, kratke i telegrafske poruke.
Postoji ozbiljan brejnstorming kada se utvrdi na koju će se temu raditi.
Najviše predloga je došlo za internet domen.
Sigurna sam da bi se pojavilo dosta dobrih ideja.
Kada kažete digitalna transformacija ustanove kulture – šta to uključuje?
Nisam sigurna da je neka ustanova kulture završila tu transformaciju, to je proces koji traje.
To je kompletno digitalno poslovanje.
Tu ne postoji potreba za fizičkim kontaktom.
Sve bi se rešavalo preko algoritama.
On je već onda govorio da će sve to moći da se šalje i prima, ali na jedan mnogo kompleksniji i složeniji način.
Tu laboratoriju zamišljam kao jedno virtuelno i fizičko mesto susreta različitih aktera.
IT stručnjaci
Ta sinergija bi dovela do novih rešenja.
Zelena agenda?
Evropeane
Zelenoj agendi
Narodna biblioteka Požega
Biblioteka semena
Mislim da bismo svi morali malo više da razmišljamo o ekološkim temama.
Tako da praktično imate kancelariju gde god se nađete, imate komunikaciju gde god se nađete, sa čitavim svetom.
Sa razvojem novih tehnologija i sistema oružja, moraju se razvijati prihvatljiva etika i propisi njihove upotrebe.
U međunarodnom pravu postoje principi koji nalažu kako legalno postupati u ratu.
Kako postupa dron ili bilo kakav autonomni automatizovan sistem sa protivnikom?
Da li ga on može zarobiti?
Još uvek ne može.
On može samo da vas ubije ili pusti.
Međunarodnog humanitarnog prava
Draganom Mladenovićem
Vojska bez vojnika
pukovnikom
Pol Šar
Centru za novu američku bezbednost
Uprava za telekomunikacije i informatiku
Generalštaba Vojske Srbije
Koji su motivi nastanka jedne ovakve knjige?
Tesli
Ajzenhauera
Vijetnamskog rata
Iraku
Avganistanu
Varšavski pakt
Treća strategija je usvojena 2014/15. godine, a zvanično je objavljena 2018. godine, malo pre nego što je ova knjiga o kojoj danas razgovaramo objavljena.
Indo-pacifičkom regionu
Rusiju
Kinu
vojnik
Pentagona
Ciljevi ovakvih strategija protivteže su suprotstavljanju protivnikovom stanju i sposobnostima primenom novih ili asimetričnih metoda i sredstava.
Američka vojska
Kažu za njega da je i začetnik interneta u neku ruku.
Američkog ratnog vazduhoplovstva
Američka ratna mornarica
Predviđeno je da borbene grupe zasnovane na nosačima aviona budu sposobne da vode jedan do dva lokalna rata u rejonima njihovog razmeštaja.
Ruske vojske
američki
Tada je započela čuvena „revolucija u vojnim poslovima", zasnovana na preciznosti, informatizaciji, globalnom pozicioniranju, automatizaciji i robotizaciji sistema naoružanja.
To sve uspešno funkcioniše ukoliko protivnik nema sposobnost da deluje protiv takvih visokotehnoloških sistema.
U tim ratovima, bespilotne letelice su masovno angažovane u specijalnim i protivterorističkim dejstvima protiv tehnološki inferiornijeg protivnika.
Problem se javlja kada je protivnik tehnološki visoko opremljen.
Ta opšta komunikacija u svetu, koja se razvila zahvaljujući internetu, zapravo je dobrim delom bila ta komunikacija koju je on zamišljao da ćete imati.
teroristi
američkih
Kina
Upotrebom brojnih jeftinih, automatizovanih i distribuiranih sistema ne rizikuje se značajan gubitak sposobnosti i poremećaj vojnog delovanja u slučaju pojedinačnog uništenja takvih sistema.
Kineska
Starlink
Pre nego što Vas pitam o dronovima, kada kažete elektronsko delovanje na bespilotne letilice – šta to u praksi znači?
Daću Vam primer.
TAMARA VUČENOVIĆ
Ta razmena znanja… On je rekao da ćemo imati kontakt sa bibliotekama, svim svetskim bibliotekama.
Predator
Riper
Oni mogu biti naoružani, ali poseduju i brojne senzore.
Gorgon Stare
Argus
centar za upravljanje i obradu materijala
Za taj proces je neophodna internet komunikacija širokog protoka kako bi se prenela ta velika količina digitalnih signala.
Osnovni faktor koji ograničava prenos te količine signala je zahtev da se ostvari njihova enkripcija.
Dron ne komunicira direktno sa satelitom, već sa zemaljskom stanicom kao posrednikom, a ta stanica sa satelitom.
Ramštajn
Lakland
A nećemo morati da idemo tamo u biblioteke.
Operateri
Teroristi
Iranska vojska
Libiji
Šta je dron?
Šta je autonomno oružje?
Genadij Altšuler
TRIZ
Teoriju inventivnog rešavanja problema
izumiteljima
Po toj teoriji, idealan tehnički sistem je onaj koji ostvaruje svoju funkciju u potpunosti, a da pri tome fizički ne postoji.
On je bio čovek koji je video kuda ide svet i kuda idu telekomunikacije ovoga sveta.
Pritom, razvoj svih tehničkih sistema teži ka idealnosti.
Društveni i vojni zahtev je da stalno postoji tehnonaučni napredak.
Šta sigurno napreduje u civilizaciji i prirodi?
Evolucija, koja u kontinuitetu pravi jedan korak napred, unapređujući sposobnost za preživljavanje živih bića u njihovom okruženju, i tehnologija, koja ide jedan korak unapred povećavajući ljudsko znanje i njegovu primenu.
Ni biološka evolucija, ni razvoj tehnologije ne idu unazad, već samo unapred povećavajući ljudsko znanje i njegovu primenu.
Kroz tehnološki razvoj dolazimo do tehničkog sistema koji ostvaruje neku funkciju, pri čemu dostiže visok nivo autonomije.
Na početku tog procesa prirodno se javlja potreba za automatizacijom, pri kojoj tehnički sistem izvršava neki proces po unapred definisanim procedurama bez ljudske angažovanosti.
Autonomija je novi zahtev, koji predstavlja meru slobode nekog sistema da ne radi po unapred definisanim obrascima, kao u procesu automatizacije, već da u novom, nepoznatom okruženju koristi senzore da prima informacije i „razume" to okruženje i donese odluku o svom narednom postupanju, odnosno, da ostvaruje funkciju bez učešća čoveka.
Čovek može biti uključen u taj proces tako što daljinski upravlja tim borbenim sistemom.
Sve veći deo savremenih borbenih sistema čine sistemi na daljinsko upravljanje.
Sledeći nivo razvoja u unapređenju autonomije jeste zahtev da čovek bude nadzorni organ koji odlučuje kada će dozvoliti sistemu da deluje, a kada ne.
Konačno, tehnološkim razvojem dolazimo do sistema koji su u potpunosti autonomni.
Takvih sistema je trenutno malo.
To sa sobom donosi nove probleme i prepreke.
Ima mnogo primera preispitivanja da li je etički ostaviti mašini pravo da odlučuje.
Brojni pokreti u svetu humanitarnog razoružavanja protive se ovakvim trendovima razvoja.
Šta Vi mislite o tome?
Organizacija ujedinjenih nacija
Ta pravila odgovaraju tadašnjim problemima, karakterističnim za to doba.
Danas ima tih ljudi koji se bave prognoziranjem šta će se desiti.
Novo doba zahteva nova pravila.
Sa razvojem tehnologije, neophodno je da se razvija i etika.
Ne možete efikasno primeniti pravo i etiku jednog doba na tehnologiju novog doba.
Ta tehnologija donosi nove običaje, principe, standarde i pravila ponašanja ljudi.
U sistemu koji je zasnovan na ravnoteži, nemoguće je da zamrznete jednu stranu dok drugu pustite da se razvija.
Međunarodni odnosi su zasnovani na odnosu sila i njihovih realnih mogućnosti da sprovedu svoje nacionalne interese i ciljeve, a ne na standardima odgovornog ponašanja.
Najveća prepreka za razvoj novih standarda, principa, normi i pravila ponašanja u sukobima za ograničavanje nasilja jesu same te sile.
One ne žele sebe da ograničavaju.
Ja sam veliki skeptik u pogledu toga da takvi pokreti mogu da zaustave razvoj novog autonomnog naoružanja.
Moguće je da ostvare uspostavljanje nekih opštih normi koje mogu biti u različitim situacijama na različite načine tumačene.
Ja, robot
Isak Asimov
Ljudska očekivanja su da roboti ne povređuju ljudska bića i da se povinuju njihovim zahtevima.
To nije u skladu sa njihovom osnovnom namenom u ratovanju.
Odbeglo oružje
operacijama „Patriot"
Američkoj kopnenoj vojsci
Vrlo je teško pronaći greške i propuste u softveru kada se on sastoji od deset miliona kodnih linija i kada je sačinjen upotrebom 7 ili 8 različitih programskih jezika, platformi i alata, odnosno kada je u projektu učestvovalo nekoliko stotina ljudi.
Brojni su incidenti i nesreće nastali kao posledica rada softvera.
arijana 5
Boing
pilotima
Ja znam, recimo, u ovoj oblasti u kojoj sam ja ‒ u telekomunikacijama ‒ kaže se da tranzistor danas ima snagu 1 W, kroz deset godina imaće 7 W, kroz 20 godina imaće 50 W, i tako dalje.
U nekim specifičnim situacijama i okolnostima njihovo funkcionisanje nije usklađeno, a nekada postoje i softverske greške.
U „arijani" je grešku izazvao softverski modul koji uopšte nije bio neophodan za njen let.
Koristio se u prethodnoj verziji letelice i nije bio uklonjen iz nove verzije.
Proizvodnja softvera za složene sisteme nikada se ne okončava, on se stalno održava i ažurira.
Ipak, slučajevi grešaka su brojni.
Razvoj visokotehnološkog naoružanja neophodno je ostvariti samostalno i nezavisno.
To je pozicija svake suverene države na svetu.
U svim aktuelnim ratovima upotrebljavaju se novi autonomni sistemi.
Ti sukobi su probni poligoni za upotrebu tih novih sistema.
To je prosto neka prognoza.
Služe za proveru njihovog funkcionisanja u praksi, unapređenje i dalji razvoj.
Sposobnost samostalnog razvoja visokotehnoloških sistema počiva na znanju.
To je suština.
Mi smo krojači sopstvene sudbine
Pol Šer
Nešto ranije u knjizi kaže da je čovečanstvo na pragu nove tehnologije koja bi mogla da promeni naš odnos prema ratu.
Kako Vi razumete ovo?
Sa razvojem novih tehnologija i sistema oružja moraju se razvijati prihvatljiva etika i propisi njihove upotrebe.
I onda ljudi, kada prođe tih 20 godina, vide da li se to desilo, da li se to ostvarilo.
Neophodno je da međunarodna zajednica vrlo ozbiljno razmisli o tome kako će u narednim sukobima regulisati upotrebu tih sistema, koji su stigli među nas.
Ti sistemi su napravljeni i kratko je vreme do njihove pune primene u narednim sukobima.
Taj proces je nezaustavljiv.
Nije dovoljno reći da postoji opšti kontekst u kome ćemo primenjivati opšte principe.
Ne možete isprogramirati šta će da uradi autonomni sistem u svakoj mogućoj konkretnoj situaciji.
Ne smatram da će takvi sistemi zbog toga biti potpuno autonomni u narednih 10 do 20 godina.
Oni neće moći da sami donesu odluku na ratištu u svakoj konkretnoj situaciji poput one šta da rade sa zarobljenikom.
Najvažniji dobitak koji dolazi sa primenom automatizacije i autonomnosti jeste brzina.
Čovek nije fizički sposoban da obradi ogromnu količinu informacija i procesa u kratkom vremenu i nužno je da se primenjuju automatizovani i autonomni sistemi.
Do tada ćemo primenjivati sisteme sa usko specijalizovanom „veštačkom inteligencijom" uz neki vid direktnog učestvovanja čoveka u tom procesu.
Možda će biti manje žrtava, možda i neće.
Sigurno je da će ratovi biti kraći i efikasniji.
Verovatno će se pojaviti veliki broj sistema koji znatno brže reaguju i izvršavaju svoju funkciju.
OODA petlja
Ali je rekao ‒ biće.
Observe-Orient-Decide-Act
Traganje za informacijom je nešto što određuje naše vreme:
seljak
Vladislava Gordić Petković
Filozofskom fakultetu u Novom Sadu
književna teoretičarka
kritičarka
američke
Virtuelna književnost
Zavod za udžbenike i nastavna sredstva
Danas
Virtuelna književnost u svetu postoji kao žanr.
Da li postoji kod nas?
srpskoj
I to njegovo predviđanje prevazilazi i njegovo tehničko znanje.
srpskim
Postmodernizam je prisutan već pola veka i možemo ga zvati tradicijom i jednim rezervoarom znanja, tema i poetika.
čitalac
Nova hipertekstualnost je još uvek svedena na nekoliko imena koja pripadaju srednjoj i mlađoj generaciji.
U svakom slučaju, ona postoji, širi se.
čitaoca
Šta njega odlikuje?
Čitalac
Vikipedijin
To mora da je vezano sa nekim njegovim subjektivnim osećajem za te stvari koje dolaze.
On od svog kompjutera može da pristupi okeanu podataka.
Faktički je sve dostupno.
Kada sednete za kompjuter, vi možete da vidite i red vožnje autobusa, najnovije izdanje ne samo elektronskih časopisa već i dnevnih novina, književnih časopisa.
Tu je istovremeno i stvoren ozbiljan problem.
Drugi problem je nedostatak hijerarhije.
Pretraživanje po internetu podrazumeva da vi morate imati nekakvo predznanje, da znate šta tražite, inače ćete biti zatrpani ne sasvim verodostojnim podacima.
On očekuje da književno delo bude izazov njegovoj percepciji.
Ne očekuje konstituisane književne likove koji će biti predvidivi.
Čuda koja će stvoriti elektricitet, kako je pisao.
Čitaocu koji je u velikoj meri preuzeo i poetiku i imaginaciju video-spota, vizuelno izražavanje je bliže i sa njim je prisniji nego sa literaturom.
To ne znači da se više neće čitati veliki romani.
To znači da dolazi vreme distribucije percepcije.
Mislim da će knjiga da ode u drugi plan i izgubi svoj primat.
Danas su audio-vizuelni mediji mnogo snažniji nego knjiga.
Konzumacija je svedena na nekoliko minuta.
Mnogo se više traga za informacijom nego za čitanjem tekstova koji bi trajali satima.
Čovek ne razmišlja o tome da njegova percepcija prima i bilborde na ulici, i ono što čuje i vidi na ekranu.
Mi smo okruženi jednim dosta čvrstim poljem nadražaja.
To je napisao u nekoliko članaka oko 1915. godine kada je izgubio svoje laboratorije i kada nije više mogao praktično da radi na način kako je on to voleo – da sedi u laboratoriji i da razmišlja, da stvara i potvrđuje svoje teorije.
Naša pažnja je postala poroznija jer hipertekst podrazumeva tu skokovitu percepciju.
Videćemo da se naši pogledi zadržavaju na naslovima i podnaslovima.
Zabluda je da je internet u vezi sa ekonomijom vremena.
Mi nismo svesni koliko vremena provodimo u elektrosferi.
Godinu 2006. obeležio je novi vid diskursa – blogos.
Zamoliću Vas da nam objasnite termin i ključne zaključke iz Vašeg teksta „Bol, gnev i blogos".
Blogos je igra sa rečju logos.
Blogos je reč koja se sporadično pojavljuje da bi objasnila jednu novu poetiku i novi stil pisanja nečega što nije ni dnevnik, ni proza, ni kolumna, ni esej.
To je jedna vrsta dnevničkih beleški koje nisu lične.
On podrazumeva potrebu korisnika interneta za reakcijom, za sopstvenim komentarom.
On je onda počeo da piše.
Vidimo kako se domaći sajtovi menjaju u pravcu otvaranja sve većeg prostora za komentare.
Iz te potrebe je proistekla ideja o pisanju bloga kao individualnog tumačenja sveta pri čemu se on javlja kao reakcija ljudi na sopstvenu nemogućnost da nešto promene.
Na koje načine biste opisali promene kada je reč o internetu i kako ste prilagodili svoju kolumnu tim novonastalim situacijama?
Internet se demokratizovao do anarhije.
Sam broj blogova neverovatno uvećava broj adresa kojima imate pristup.
Dezorijentiše vas.
Dogodila se prevlast ličnog mišljenja.
Ma koliko ono bilo ekstremno ili zasnovano na činjenicama, ma koliko bilo stručno ili laičko, zauzelo je svoje suvereno mesto.
Otvara se sve više prostora komentarima onih koji primaju sadržaje.
Sve je manje banka podataka a sve više rezervoar različitih mišljenja i stavova.
Pisao je, recimo, o čudima koja će nam stvoriti elektricitet, pa onda kakav će biti pogon brodova pomoću električne struje.
Internet se kao medijum sve više otvara na razmenu mišljenja, sve je manje skladište podataka.
Kako biste objasnili pojmove virtuelne kulture i nekulture?
U pogledu kulture izražavanja dogodilo se to da je veliki uspeh kada ljudi postignu u komunikaciji nivo da govore o istom: bez obzira na eventualnu različitost stavova, da uopšte govore o istom.
Ono sa čime se suočavamo kao sa problemom u medijskoj komunikaciji jeste činjenica da ljudi teško dolaze do te faze da govore o istoj stvari.
Većina komentara koja se pojavljuje na našim sajtovima sledi asocijaciju na datu vest.
Ljudi vrlo često ne govore o suštini neke pojave već o onome što ih tišti.
Ljudi često ne slušaju jedni druge.
nastavnice
Bavili ste se i temom komunikacije na internetu, ispitivanjem jezika i načina na koji se jezik menja u komunikaciji u okviru novih medija.
Koja su najnovija saznanja do kojih ste došli?
Bajku o elektricitetu
Bitna stvar je to što je jezik interneta postao deo glavnog toka lingvističkih istraživanja.
Mi već imamo solidan korpus tekstova, eseja i studija koji se bave tom temom.
lingvisti
Dejvid Kristal
Jezik interneta
lingvista
Imam utisak da će lingvistika ići dalje u tom pravcu jer je to sada prostor najveće jezičke inovacije.
Jezik četa i imejla zauzima nedefinisanu granicu između pisanog i govornog jezika.
To je govor u tezama, ali govor koji se piše.
Nije ni usmeni, a ni sasvim pisani jezik.
Mislim da će i naša lingvistika morati tome da se prilagođava i otvori nove kriterijume.
Zanimljiva je i činjenica da je to pisanje u šiframa, slikama, koriste se različite inovativne skraćenice.
Dakle, on je bio zanesenjak elektriciteta i uspevao je da oseti kako će to doći u budućnosti.
Ta potreba za sažimanjem jezika je nešto što će još dalje da se razvija.
Zanimljivi su ti tekstovi i to otvara jedan novi prostor.
Tako će se proširiti granice jezičke norme.
konzumenti
Čitaoci
Vrlo često saznajete da određene teme interesuju ljude za koje nikada ne biste poverovali da imaju takva interesovanja.
Ljudi moraju da shvate poruku koju im šaljete ili da na neki način učestvuju u promišljanju određenih tema.
Danasu
Klinike za plućne bolesti
Kažite nam nešto i o savremenoj primeni Teslinih ideja i zamisli.
Predložite nam neki zabavan sajt.
Ne provodim toliko vremena na internetu jer mnogo vremena provodim na primarnom poslu – fakultetska nastava.
Sajt koji bih preporučila ljudima koji vole književnost je www.metakritik.com.
Tamo možete da nađete mnogo književnih prikaza i recenzija.
Kod nas je izneto nekoliko prognoza koliko bismo mogli da imamo procenata korisnika interneta u opštoj populaciji.
To varira od prognoze do prognoze, od 8% do 12%.
Kao negativnu stvar moram da izdvojim intenzitet upotrebe interneta kod nas.
Više od dve trećine koristi internet manje od sat dnevno.
Ali i zbog toga da, kako se kaže (a ispravno se kaže) ‒ ostane zabeleženo na papiru.
Eriksona
Erikson
Centra za proučavanje informacionih tehnologija
Beogradske otvorene škole
Nenad Golčevski
Goran Milovanović
Beograđana
Iz objektivnih razloga tu nismo uspeli da sprovedemo anketiranje.
Uključeno je 1000 korisnika interneta iz svih većih gradova, odnosno iz regionalnih centara.
Prvi put od kada internet postoji, imamo jednu više-manje kompletnu informaciju o tome kako izgleda upotreba svetske mreže u našoj zemlji.
Nenade
Izgleda vrlo šareno.
Trudili smo se da damo jedan širi kontekst.
I neko ko nema pristup literaturi može da vidi kako izgleda sagledavanje tog problema u jednom širem naučnom kontekstu – sociološkom i psihološkom.
Izlažući rezultate u studiji, trudili smo se da ih poredimo sa drugim zemljama.
Latinska Amerika
Kod nas ima dobrih vesti i loših vesti.
Kažite nam ih.
Slika upotrebe interneta u našoj zemlji je uporediva sa sličnim zemljama.
Ja sam, recimo, jedno vreme aktivno putovao po svetu.
Tamo je primena informacionih tehnologija i interneta u ekonomiji sasvim drugačija nego kod nas.
Bitne su i tehničke stvari, koliko je razvijena infrastruktura.
To su sve nužni preduslovi za to da dobijete korisnike mreže koji mogu sa lakoćom da učestvuju u svetskoj mreži.
Tačno je da bi moglo da bude bolje.
Ovo je studija koja istražuje samo jedan aspekt informacionog društva.
To je onaj kraj koji je okrenut ka korisnicima, a ne onaj kraj koji je okrenut ka ekonomiji.
Sa korisničke strane, mi smo uporedivi sa zemljama u regionu.
Za ta poređenja nam nedostaje ključan podatak koji se odnosi na to koliko imamo korisnika interneta.
Kod nas je izneto nekoliko prognoza koliko bismo mogli da imamo procenata korisnika u opštoj populaciji.
Nekako tada ne osetiš mnogo neke skokove.
Najinteresantniji nalazi su oni za koje možete da kažete da su specifični za našu sredinu.
To su nalazi koji povezuju stavove prema internetu i prema njegovom prodiranju u društvo.
U okviru različitih kultura razvija se poseban kompleks stavova kako se reaguje na celu stvar.
Ljude možete da klasifikujete po tome u kojoj meri imaju izražen tehnooptimistični ili tehnopesimistični stav.
On je vezan za jednu širu vrednosnu orijentaciju.
Ljudi se bitno razlikuju po stavovima koje imaju o tome kakva je kontrola mreže, verovanja da li je ona kontrolisana i u kojoj meri može da se obezbedi sloboda pojedinca na mreži.
U knjizi se podaci odnose na nekoliko različitih domena.
Pa je onda došao period naše zatvorenosti.
Zbog nedostatka podataka o tome koliki broj ljudi koristi internet nismo mogli da ispoštujemo određene metodološke postupke.
Ovi podaci prate trend onoga što se dešava.
Najvažnije je da je populacija korisnika interneta drugačija od opšte populacije.
To se ogleda u dva parametra: obrazovanje i socijalnoekonomski status.
Prema obrazovanju su u daleko većem procentu visokoobrazovani u odnosu na opštu populaciju.
U odnosu na socijalnoekonomsku situaciju, to je jedan normalan raspored.
Najviše onih koji koriste internet su srednjeg imovinskog stanja.
To je ono po čemu se ta populacija razlikuje od opšte populacije.
Drugi deo se odnosi na upotrebu interneta.
Onda, posle svega nekoliko godina odeš napolje i najedanput vidiš nešto, ne snalaziš se na prvi pogled.
Koliko se koristi internet, koliko su dugo na mreži, koliko nedeljno sati provode na mreži, koje sadržaje pretražuju, da li koriste mejl, čet i slično.
Tu ima pozitivnih i negativnih stvari.
To je populacija koja brzo raste, ali ne sazreva jednako brzo.
Kakvi su politička orijentacija i stavovi korisnika interneta?
Pa onda posle vidiš da možeš da se snađeš.
Ta dva dela su praktično povezana.
Jedan koji se odnosio na političku orijentaciju korisnika i drugi koji se odnosio na stavove prema internetu.
Vrlo je interesantno.
Postoje vrlo pravilne veze između toga.
U tom kontekstu, do kojih ste rezultata došli?
Ako ispitate političke orijentacije, način na koji su ljudima bliska shvatanja o tome kako treba urediti društvo, videćete kako imate najveći broj ljudi koji biraju ili socijaldemokratsko uređenje, liberalno-demokratsku ili ekološku orijentaciju.
Ovo je slika korisnika interneta.
Tih 1000 ljudi koje smo izabrali po svim kriterijumima, uz to da koriste internet.
To je uzorak koji je mlađi od uzorka opšte populacije.
I to su stvari koje se dešavaju u svetu.
Oni biraju tehnooptimističke stavove prema internetu.
Odbacivanje te orijentacije javlja se kod onih koji su konzervativno i tradicionalistički orijentisani.
Bitno se razlikuju i po stavovima o kontroli.
Pitera Brojgela
Vavilonski toranj
Pre svega, taj narativ i velika društvena i kulturna priča koja prati internet uvek sadrži kao jedan od svojih važnih elemenata ideju jedne konačne globalizacije, rušenja barijera u saradnji.
Vavilon
Biblija
Internet neće tako završiti.
Ali ga treba ispitivati.
A nemoguće je predvideti sve to.
Bez empirijskih podataka ne može se graditi kvalitetna državna strategija ili bilo koja druga.
Morate da imate bazu temeljnih podataka.
Ovo su podaci tog tipa.
O tome kako ova populacija diše, razmišlja i sl.
Ukoliko želite da radite neko istraživanje, ovi podaci govore o tome kuda treba da idete, a koje su slepe ulice.
To je ukratko najvažnija funkcija ove knjige.
Šta se dogodilo sa prvom knjigom?
Koliko su je ljudi koristili?
Mi smo dobili jako pozitivan fidbek (feedback).
Recimo, internet danas i nekad kako su ga zamišljali… On je krenuo sasvim drugim putem.
Te knjige u papirnom izdanju više nema.
CEPIT-u
Interesovanje nije prestalo od kada je ona otišla.
Bila je prva studija tog tipa.
Da biste imali strategiju razvoja informacionog društva, najmanje još dva tipa istraživačkih studija moraju da se urade.
Jedne su one studije koje su orijentisane na razvoj elektronske industrije, druge su studije koje su orijentisane na to koliko je država u stanju da iskoristi informacione tehnologije.
Te dve stvari zajedno, sa ispitivanjem korisnika interneta po standardnoj metodologiji, govore o tome kakva je spremnost za umreženje jednog društva.
Eplu
Sasvim analogno.
U stvari, to je trebalo da bude neki univerzitetski sistem povezivanja.
Džobs
Zamolio ga je da pogleda nešto što je on uradio.
meku
vizionara
Stivu Džobsu
Laguna
glavni urednik
Tajm
Volter Ajzakson
generalni direktor
Instituta Aspen
SiEn-Ena
Stivom Džobsom
Goran Skrobonja
prevodilac
Apple
mekintoš
Stiv Džobs
Pa se onda širio polako, polako.
Preminuo je posle duge i teške bolesti.
Rezultat je ova knjiga koja je prilično objektivna, u meri u kojoj se to može postići kada se piše o životu nekog našeg savremenika.
Zašto je ova knjiga značajna?
Mnoge stvari koje danas radimo – radimo ne pomišljajući da je do njih dovela vizija ovog čoveka.
Zbog toga su ovakve knjige značajne.
Podsećaju nas na to koliko su neki ljudi doprineli civilizaciji.
Sirijac
Njegovi biološki roditelji su ga dali na usvajanje jer kada je došao trenutak da oforme porodicu, to nisu mogli.
Pa niko nije u početku sanjao da će to doći do tih razmera i do takvog nečega.
Pola Džobsa
Ceo taj odnos prema biološkim roditeljima i usvojenim roditeljima odredio je njegov put.
Silicijumskoj dolini
Njegov otac, koji ga je usvojio, bavio se drugom vrstom tehnologije.
Džobsa
Voznijaka
Voznijak
Stiva Džobsa
Pa i danas se pitate da li će u budućnosti knjige biti potrebne, da li će biti potrebno ići studirati jer će sve što nekog zanima moći da se nađe.
Ajfon
Rezultat Džobsovog pristupa je savršen uređaj u svakom mogućem smislu, i u pogledu dizajna i u pogledu funkcionalnosti, kao i sadržaja koji pruža.
Vindous
On je bio ličnost visokog profila.
Pojavljivao se vrlo često u javnosti.
Eplovih
Začeo je i klaud (cloud) računarstvo.
Si-En-Ena
revolucionara
Ne samo o svetu u kome je živeo, već i o svetu koji nam je ostavio u nasleđe.
Jednostavno, moramo da nastavimo da razmišljamo o njemu.
Okruženi smo njegovom zaostavštinom.
I ne samo to, nego i situacije u kojima je grešio.
Jedan putokaz kako izbeći greške.
Zamislite koji su to brojevi.
I usponi i padovi činili su deo jedinstvenog životnog puta.
Njegovi postupci prema najbližima teško se mogu objasniti.
Ljudi koji imaju tu neku crtu genijalnosti, često imaju drugačija moralna merila.
mek
Mac
saradnici
Zvezdanih staza
Ubeđivao ih je da je moguće ostvariti nešto za šta su oni mislili da nije.
Dešavalo se da pogreši i skupo plati tu grešku, ali najčešće je dovodilo do revolucionarnih otkrića.
Ima ih 1.870.000.
Rekao je da prvorazredni igrači vole da rade sa drugim prvorazrednim igračima.
Ne vole da rade sa trećerazrednim.
Ovo pravilo primenjivao je u svim kompanijama u kojima je radio?
Moglo mu se.
Ne samo zbog novca, već i zbog harizme.
Ne možete to ni da pregledate.
Mogao je da prestane sa nekim da razgovara i nikada mu se više ne obrati.
Zanimljivo je da nikada nije želeo da pronađe oca.
U jednom trenutku ga je zapravo i sreo, ali nije znao da je to on.
Stiv
Kasnije, kada je saznao, nije želeo da ga vidi.
Monom Simpson
Odnos prema materijalnim stvarima i medijima bio je takođe zanimljiv.
Bio je majstor za spinovanje.
Možemo li kratko da rasvetlimo okolnosti pod kojima je otišao pa se potom vratio?
Pepsi korporacije
meka
Trebalo je da ga dovede kako bi pospešio prodaju.
Pregovori su se graničili sa udvaranjem.
Na kraju je ta veza proradila.
Džon Skali
Vrlo brzo je došlo do sukoba.
Skali
generalnog direktora
Upravni odbor
Skalija
On je onda počeo da se bavi drugim stvarima.
Nekst
NEXT
Piksar
PIXAR
Tu je udarao glavom o zid.
To je kompanija koja je imala za cilj da napravi najbolji mogući kompjuter na svetu.
Dizajn je išao dotle da unutrašnjost računara bude dovedena do perfekcije.
trgovaca
To je bilo namenjeno akademskom tržištu.
Da može da se čita u tišini sopstvene sobe.
Bila Gejtsa
Pojavila se gomila proizvoda koji su bili loši.
Sa novom energijom krenuo je da razvija nove proizvode.
Nije bio iskren.
U knjizi je to veoma detaljno opisano.
Pretvarao se da ceni suparnika i da ga podržava.
Jedno od tih njegovih predviđanja je da vi morate da zaštitite poruke u prenosu od onih koji bi hteli da kvare sve to.
Na kraju je izvršio puč i došao na mesto koje mu pripada.
Tada je započela kampanja koja je bila revolucionarna.
Bila je to kampanja koja se zvala „Mislite drugačije".
Ta kampanja bila je zasnovana na korišćenju likova koji su svima poznati.
Džona Lenona
Joko Ono
Ova kampanja ostala je u analima savremenog marketinga.
Ajpod
iPod
iPhone
Ajtjuns
iTunes
iMac
Ajmeka
A drugo, postojale su smetnje u prenosu, naročito u početku radio-tehnike.
Bio je to spektakularan događaj režiran do tančina.
Osnovna ideja je bila da to bude proizvod koji će ljudima približiti računare kao deo tehnologije.
Ajmek
Rezultat promocije bio je spektakularan.
To je bio tek prvi u nizu proizvoda koji će promeniti odnos ljudi prema računarskoj tehnologiji.
Računar je od nečega što je bilo strano i namenjeno kancelariji postao nešto što je prisutno u svakom domaćinstvu.
Koja je to revolucija koju je sa sobom doneo?
Svaka munja, grom koji je bilo gde u svetu delovao ‒ on je prosto dolazio u vaš prijemnik i kvario vam je prijem.
To je spravica koja je omogućila ljudima da učitavaju, daunloduju muziku i prave svoju muzičku riznicu kojoj mogu da pristupe u svakom trenutku.
Da taj mali, kompaktan uređaj stalno imaju sa sobom.
Postao je jedan od najprodavanijih gedžeta u istoriji.
Doprineo je i novom iskoraku muzičke industrije.
Saradnici
Ajpod mini
Prefiks „i" u ovim uređajima označava da su spremni za internet.
Eplovih prodavnica
prodavci
Eplovi
Upravni odbor kompanije bio je sumnjičav prema tom konceptu.
Jako puno vremena i rada utrošeno je na stvaranje koncepta takvih prodavnica.
Palo mu je na pamet da organizuje prodavnice po aktivnostima koje mogu da se rade na tim uređajima.
Postojalo je ostrvo za muziku, za editovanje video-materijala.
Organizovao je izlaganje proizvoda na jednom mestu, ali su bili podređeni različitim aktivnostima.
mermer iz Sijene
Eplova prodavnica
Da ne koristi samo, kako je on prema prvom i osnovnom planu rekao, jednu frekvenciju, jednu talasnu dužinu, nego da se istovremeno šalje podeljen signal na više frekvencija.
Moraju da imaju sprat i stakleno stepenište, puno stakla na fasadi.
Epl prodavnicama
Mlađa ćerka je malo nespretna pa joj je više puta ispadao.
Postao je neupotrebljiv.
To ide vrlo jednostavno preko interneta.
Samo ukucate registarski broj proizvoda i zakažu vam.
Otišao sam u određeno vreme, objasnio šta je posredi.
službenica
On je konkretno išao na dve-tri i rekao da je to već dovoljno za impulse.
Tako da sam prihvatio to oberučke.
Treba raditi na sopstvenoj afirmaciji i afirmaciji ženskog književnog kluba.
To je fascinantno, ta svest da nije dovoljno raditi već je potrebno to predočiti javnosti.
Ne samo sedeti u kutku i raditi, već i pokazati da se tu nešto bitno dešava.
Biljana Dojčinović
Filološkog fakulteta u Beogradu
Katedri za opštu književnost i teoriju književnosti
Knjiženstvo, teorija i istorija ženske književnosti na srpskom jeziku do 1915. godine
Većini reč knjiženstvo zvuči poznato, ali čudno.
Ona nije izmišljena, nije kovanica.
To je sistem koji, prema njemu, služi i za zaštitu poruka i za ostvarivanje tajnosti u prenosu poruka.
dubrovačkog
Iva Tartalje
Čim sam je videla, znala sam da ću jednog dana nešto uraditi sa njom.
Teorijom ženske književnosti
Knjiženstvo je bila reč koja je tako poetično i duhovito spajala književnost i ženstvo.
Odgovarala je i nekim zahtevnim pojmovima u feminističkim teorijama, razgraničenjima ženskosti i ženstvenosti.
Savršen termin za ono čime sam želela da se na projektu bavimo.
Knjiženstvo
Ministarstvu za prosvetu i nauku
srbistkinja
Poljske
Jer to je neophodno.
Katedre za bibliotekarstvo i informatiku
koleginice
Dugo se bavim problemom ženske književnosti – namerno izbegavam termin žensko pismo jer se potpuno pogrešno koristi kod nas u javnosti i zato što ne označava samo književnost koju su pisale žene.
Nadam se da će termin knjiženstvo uhvatiti korena i da će se pod tim misliti na književnost koju su pisale žene.
Oblik u kom se rezultati naših istraživanja pojavljuju osnovni je razlog zašto sam danas kod vas.
književnicama
Takođe objavljujemo i elektronski časopis.
Ovaj projekat spada u digitalnu humanistiku, korišćenje digitalnih medija u svrhe humanističkih nauka.
To nije ideja koja nam je tek tako pala na pamet.
Women Writers in History
Zamislite, on je već tada osetio to da, s obzirom na to da se emitovanje vrši tako da ga svako može primati, ako ne želite da svakome to dostavite, morate imati neke pravce i načine da to kodirate.
književnice
Mi treba da uradimo nešto za sebe i to treba da bude prilagođeno našim medijima.
Teoriju koja je pozajmljena i rođena negde na zapadu treba da skrojimo prema našim potrebama.
Prvi zahtev je, naravno, empirijsko istraživanje.
Svako ko ode na sajt knjizenstvo.rs može da bira da li će da pogleda bazu podataka ili časopis.
Kada čitate tekstove u časopisu, link će vas odvesti u bazu podataka.
To nije naš primarni cilj.
To bi bio drugi projekat koji bi zahtevao mnogo više rada u drugom pravcu.
Nadamo se da će i toga biti.
Transkripti intervjua čine deo naše kulturne i istorijske baštine, čuvajući dragoceni materijal za buduće generacije koje će se baviti proučavanjem digitalne transformacije i njenog uticaja na društvo i medije.
Mi to danas zovemo kodiranje.
Autorke
Za neke nema više podataka od imena i naslova rada, ili nema podataka u toj meri da bismo mogli da kažemo „to je sve".
I u tome je njena lepota.
Vremenski period je ograničen do 1915. godine.
Kada je bila promocija, rekli ste da se to zapravo odnosi na činjenicu da li je neko započeo svoje stvaralaštvo do 1915. godine.
To je nešto do čega smo došli kasnije u radu.
Kada pravite projekat i unapred ocrtavate, morate imati neko vremensko ograničenje.
Mi smo stavili 1915. godinu kao granicu.
To je vrlo važno.
Jelenu Dimitrijević
Niko ko se nije pojavio pre 1915. neće za sada ući u bazu podataka.
Mi se nadamo da će ovaj projekat živeti, da će biti još prostora za rad i da će se ta vremenska granica pomerati.
Ne bi to trebalo da bude strogo ograničenje jer postoji veliki broj žena kao književnih i javnih ličnosti.
publicistkinje
Očekujemo mnogo veći broj imena u bazi nego što je dosad bilo poznato.
To je omaž njima i svem njihovom trudu.
Digitalni prostor omogućava skladnu vezu između časopisa s jedne strane i baze podataka s druge strane.
Živimo li mi samo u sadašnjosti
Da li smo uopšte svesni koliko su Teslina predviđanja danas primenljiva ne samo u naučnom svetu, već i u našem svakodnevnom životu?
" Reč je o pokušaju stvaranja ženske kulturne zajednice.
književnici
To je fascinantno, ta svest da nije dovoljno raditi.
Potrebno je predočiti javnosti.
Šta mislite ‒ kome će biti zanimljiv ovaj sajt?
Verujem da će naša kultura moći da se na različite načine predstavi, potom i promoviše u svetu.
Nadam se da će biti tako.
Časopis je zamišljen kao časopis za studije roda, književnosti i kulture, što i piše u njegovom podnaslovu.
Širi je nego sama baza podataka, nego što je tema projekta.
To je namerno učinjeno.
Iz naše usko određene teme projekta granaju se problemi koji mogu da nas odvedu dalje u područja književnosti roda, kulture.
Časopis bi trebalo da bude mesto na kome će se o tome govoriti.
Verujem da će časopis privlačiti veću publiku nego što će to biti slučaj sa bazom podataka.
Gotovo sam sigurna da će neko ko otvori časopis i nađe nešto zanimljivo otići u bazu da vidi šta se dešava i čega tamo ima.
Elektronski oblik ga čini lako dostupnim, pruža i mogućnost za saradnju sa evropskim institucijama.
To je danas strahovito razvijena tehnika zaštite.
Jedan od pravaca je formiranje panevropske baze podataka.
To je baza podataka u okviru potprojekta
Cobwwweb
Mi smo se na vreme uključili i pokazalo se da je naša baza podataka zanimljiva i značajna.
Dosta zavisi od fondova, naravno, ali je važna ideja da budemo povezani i kompatibilni, da možemo da koristimo podatke drugih baza.
Mislim da je to nešto što obećava svetlu budućnost.
Šta vredi ako ne jedemo meso, i istovremeno jedemo svoje bližnje.
Digitalne tehnologije donele su potrebu za još jednom vrstom posta.
Vidite, i to potiče od njega.
To je digitalni post.
Post od mnoštva informacija kojima smo zasuti svakog dana.
Kada imamo informacionu lavinu ispred nas, mi ne možemo um da usmerimo ka sebi i tako pravimo sebi problem kao ljudskom biću.
Prezviter
sveštenik
Srpske pravoslavne crkve
Oliver Subotić
Informaciono kontrolisano društvo i njegove implikacije
Oliverom Subotićem
Od ranog detinjstva informacione tehnologije su bile deo mog životnog okruženja.
Kao dete sam imao personalni računar i zainteresovao sam se za informatiku.
To je bila oblast koja me je posebno zanimala.
Kolorado Springsu
Sticajem okolnosti, u dvadesetoj godini sam se zainteresovao za pravoslavnu teologiju i tada je otvoren drugi put koji je bio dominantniji.
No, ni prvi put nisam odbacio – informacione tehnologije sam nastavio da proučavam.
FON
Bogoslovskom fakultetu
informatičar
Pravoslavni misionar
Bogom
I da ništa gore nema od toga da čovek talenat zakopa.
Proučavajući tu oblast, shvatio sam da bi ta problematika bila samo jedna kockica u mozaiku i da je potrebno otkriti veću sliku.
Shvatio sam da je za to potrebno vreme i želeo sam da pronađem dublje odgovore na pitanje šta je to što ugrožava privatnost savremenog čoveka.
Pravio ga je i koristio da bi mogao istovremeno da pokreće nekoliko brodića ili nekoliko automata, tako da jedni drugima ne smetaju.
Što se tehnološke sfere tiče, objavio sam šest knjiga.
Prva je bila priručnik za upotrebu jednog programskog alata za 3D animaciju.
Svetog arhijerejskog Sinoda SPC
Biometrijski sistemi identifikacije
Pravoslavlju
Čovek i informacione tehnologije
Crkva i globalizacija
Digitalni izazov
Koje ste teme preispitivali u knjizi koja se bavi temom crkve i globalizacije?
Globalizacija nije nov proces.
helensku
Aleksandra Makedonskog
vojskovođa
Rimske imperije
Ako se ja usmerim tačno na jedan određeni automat, drugi ne reaguje na to.
U pitanju je sažimanje vremena i prostora, što je došlo usled informaciono-komunikacionih tehnologija.
Najviše je internet doprineo tome, no ne smemo zaboraviti ni klasična transportna sredstva koja su omogućila da ljudi danas budu ovde, sutra negde drugde.
Crkva se trudi da bude savremena, ne moderna.
Moderan je onaj ko se nekritički priklanja svakom trendu koji je oko njega, a savremen čovek je onaj koji prati izazove svog vremena i daje autentičan odgovor na te izazove.
Pokušao sam da vidim na koji način se liturgijski život može uklopiti u fenomen vremensko-prostornog sažimanja.
sveštenika
Svete liturgije
Šta čovek s druge strane ekrana dobija time?
Prenos propovedi je, s druge strane, sasvim smisleno rešenje.
I to je on probao, proverio i radio.
Na koji način promišljate prednosti koje su tehnologije donele savremenoj crkvi?
Gde vidite ključne pretnje?
Prednosti su na planu misije.
crkvenih pastira
To je velika stvar, pogotovo u onim delovima sveta gde postoji netrpeljivost prema hrišćanstvu.
Danas je nemoguće da neko dođe i popali sveta pisma kao što su to nekada činili totalitarni režimi.
Podatak u digitalnom obliku nije moguće filtrirati na klasičan način i to je velika prednost interneta.
U trenutnoj konstelaciji, ne postoji mogućnost totalne cenzure, jer je nemoguće potpuno filtrirati mrežu koja je koncipirana tako da ne dozvoljava cenzuru.
S druge strane, veliki broj ljudi ne shvata da hrišćanstvo nije u informisanosti, nego u učešću.
Sretao sam ljude koji meru svog crkvenog doživljaja svode na to što će više podataka saznavati.
Imamo zadovoljstvo da vam predstavimo knjigu koja je rezultat dugogodišnjeg medijskog istraživanja, teorijskog i praktičnog, u oblasti informaciono-komunikacionih tehnologija.
Kažem, to je toliko bilo ispred vremena, da se faktički ta tehnika koju mi danas zovemo tehnika raspodeljenog spektra nije uopšte praktično primenila, tek posle 60, 70 godina od tog doba.
Takvi problem dovode do bizarnih situacija.
vernika
Bugarske pravoslavne crkve
patrijaršiji
Second life
Episkopi
Jer pričešće zahteva fizičko prisustvo, uvek i bez izuzetka.
Na svakih dvadesetak sekundi odlazila je do računara i sve vreme osvežavala svoj profil.
Da li fizički identitet čoveka u tom smislu postaje ugrožen?
Jedno od važnijih pitanja biće to koliko smo mi izgubili iskustvo dodira.
ETF-u u Beogradu
Ipak, ljudi su kreativniji od mašine, koju ne treba odbacivati, ali čoveku u odnosu na mašinu treba vratiti položaj koji mu pripada.
Crkva
Ne možemo dati jednoznačan odgovor.
Čim crkva upotrebljava nove tehnologije, znači da je naš odnos prema njima afirmativan.
To je jedno načelno polazište koje nije sporno.
Čim ih crkva ispituje, znači i to da je njen stav kritički.
Mi ne možemo da prihvatimo zdravo za gotovo nešto što nam se nudi.
Pokušavamo da nađemo pravilan način za upotrebu savremenih tehnologija.
Crkveni stav je opredmećen spasenjem čoveka.
Taj stav postavlja pitanje kako se upotreba savremenih tehnologija uklapa u crkveni život tako da ga oplemeni, a ne naruši.
A ovaj specijalni prijemnik to razaznaje, naravno.
Crkve
Moram da naglasim da postoje različita mišljenja.
Ja sam dosta suzdržan kada je reč o društvenim mrežama.
Nemam profile na društvenim mrežama, ali imam svoj sajt na koji postavljam ono što smatram da bi trebalo da postavim.
Društvene mreže su nešto drugo.
Tu ulazite u definisan model i tu nema kreativnosti.
Pritom, društvene mreže su u privatnim rukama i sloboda izražavanja se sve više na njima gubi.
Po mom ličnom uverenju, one imaju veliki potencijal stvaranja virtuelnih identiteta, što je problem svoje vrste.
Kada sam to ljudima koji su držali simpozijum sa nekim strancima rekao, oni su prosto stali, ćutali.
Tu bi trebalo biti probirljiv u pogledu domena korišćenja jer društvene mreže ne smeju da budu zamena, već dopuna komunikacije.
A ako su društvene mreže kanal koji nas odvlači od fizičkog prisustva i fizičke komunikacije, to nije dobra stvar i vodi ka otuđenju.
Pronaći balans je ključni problem.
Umerenost je uvek bila i umetnost življenja.
Spomenula bih Vaša dva vrlo zanimljiva teksta:
Hrišćanska poruka u digitalnom dobu
Post kao informaciona apstinencija
Možete li malo da nam ih približite?
Hrišćanska poruka u vremenu u kome jesmo mora da zadrži svoj reljef.
To je mnogo važno.
Kažem ‒ to je iz 1900. godine.
Moramo stoga voditi računa da prilikom upotrebe savremenih tehnologija imamo nešto što je različito.
Nikada, pa čak ni u vizuelnom kontekstu, mi ne možemo biti isti kao većina.
Daću jedan primer.
Kada sam radio analizu pravoslavnih sajtova, naišao sam na sajt jedne eparhije u dijaspori koji je, blago rečeno, bio problematičan.
Administratori
Kao što možete pretpostaviti, bilo je raznih slučajeva reklama...
Što se tiče posta, on kroz vekove ima više dimenzija.
Ima telesnu dimenziju, kroz odbacivanje mrsne hrane.
Ko god da je postio, zna koliko treba da je jaka njegova volja da odbacuje sve što je mrsno.
A oni su to razvili 1980. i neke godine.
Imamo i duhovni post, koji se tiče „mrsnih" sadržaja.
Potom post treba da obogatimo delima milosrđa.
To je vekovima postojalo kao iskušenje.
U naše vreme, digitalne tehnologije donele su potrebu za još jednom vrstom posta.
Moramo da naučimo da budemo probirljivi.
Primetićemo da veliki broj ljudi ima rasejan um, organ koji se oživljava molitvom i pažnjom.
Krajnja devijacija toga je informaciono-čulno preopterećenje i zavisnost od informacionog sadržaja.
Treba da imamo zdrave navike koje su preslikane iz posta, da biramo kontekst u kome uzimamo informacije, da biramo količinu, da biramo kakvoću informacija.
Vrlo važan aspekt je i vreme, jer ne treba zaboraviti da naš organizam zahteva i odmor.
Tehnologija ima elemente magije 435
Vikiliksom
Reprezentativna demokratija koju smo izgradili neće preživeti tehnološku revoluciju 449
Kompjuter i telekomunikacije su već desetljećima moje glavno oruđe za rad 455
Postoje stvari koje ne smete da radite sa kompjuterom ako želite da se sačuvate 465
Vi imate računar, imate miša koji više ne mora da bude priključen kablom.
Znanje postaje faktor moći 469
Skoro savršena sličnost sa realnom osobom postaje uznemirujuća 475
Mi smo društvo velikog broja podataka 487
Novi načini izražavanja umetnosti nisu bolji od starih.
Samo se razlikuju 495
Odbrana slobode je svačiji posao 501
Mi se nalazimo u trenutku kada na neki način pregovaramo o novom digitalnom ugovoru za čovečanstvo.
Da li mi kao ljudi imamo centralnu ulogu u vođenju ljudskog društva ili ćemo biti potisnuti?
Koje su osnovne vrednosti koje ta tehnologija treba da zaštiti?
Imate mogućnost da vaš laptop ne bude priključen kablom na mrežu, na internet, nego ide sve preko bežičnog načina, direktnog.
Da li su to ljudska prava ili nešto više?
Mi smo u fazi kada moramo da nađemo lek za autoimunu bolest prosvetiteljske ere.
Osnivač
Diplo fondacije
Jovan Kurbalija
Kurbalija
Visokog saveta za digitalnu saradnju
Melinda Gejts
Tom prilikom sam kupio svoj prvi PC kompjuter.
carinike
Studirao sam pravo, ali su me zanimale prirodne discipline.
jugoslovenskom
Ministarstvu spoljnih poslova
Malti
Mediteranskoj akademiji za diplomatske studije
Akademiji
To je bio prvi centar te vrste u svetu.
Ženevu
DIPLO fondaciju
Švajcarske vlade
Ženevsku internet platformu
U međuvremenu, učestvovao sam i u diplomatskim procesima vezanim za upravljanje internetom.
Visokog panela UN za digitalnu tehnologiju
Odakle Vam ideja da osmislite takav centar?
Nedostajala je organizacija koja je kombinovala informacione tehnologije, danas digitalne tehnologije, i međunarodne odnose, diplomatiju.
specijalista
Ženevi
diplomata
Pre svega mislim na to kako tehnologije utiču na privatnost, na ljudska prava.
Kroz intervjue ćete imati priliku da se upoznate sa različitim aspektima digitalne transformacije i da sagledate kako su se razvijale ideje i perspektive tokom proteklih više od 20 godina.
Ipak, i pored svih dostignuća, važno je reći da Tesline zamisli još uvek nisu realizovane.
Bavimo se obukom, istraživanjima novih trendova.
U prošlosti smo anticipirali razvoj prvih veb-stranica, društvenih medija.
diplomate
Kada kažete pregovaranje, da li mislite na lobiranje?
Svako dolazi za pregovarački sto sa određenim interesima.
Lobiranje je jedan način promovisanja interesa.
To je zvanična profesija.
Pregovaranje je različito, budući da je to organizovani proces.
Pregovarači
To se još nije desilo u punoj meri.
Tehnološke kompanije promovišu svoje interese, ali ih moraju konsolidovati sa interesima država.
Kakve bi poslove mogli da obavljaju sa takvim znanjima koje dobiju na obukama koje ste pomenuli?
Mogu da rade za tehnološke kompanije koje moraju da pregovaraju sa državama.
U osnovi bi trebalo da daju odgovor na jedno, na prvi pogled, veoma jednostavno pitanje, ali dublje – to je prilično komplikovano.
To je pitanje kome se građani, kompanije i države mogu obratiti da bi rešili svoje digitalne probleme.
Ne postoji mesto koje vam može pružiti solidnu digitalnu sigurnost.
Danska
ambasadora
Šta se potom desilo?
Nije to realna situacija.
Mnoge države imaju neku formu digitalne diplomatije.
Postoje različite forme.
Šta oni tamo rade?
Pokušavaju da prate digitalne trendove koji bi mogli da utiču na digitalnu ekonomiju njihove zemlje.
Da budu na izvoru informacija o novim tehnologijama.
I to je to čemu se sve više teži.
Ženeva
Brisel
predstavnike
Da li smo vidljivi na nekoj mapi?
Češku
Slovačku
Hrvatsku
Bugarsku
Kini
Imamo neke inicijative, ali nemamo koordinirani pristup digitalnoj diplomatiji.
Koji bi bili ključni koraci ka koordiniranom pristupu digitalnoj diplomatiji?
Recimo, kada imate kablovsku televiziju danas, žice ipak dolaze do vas.
Treba krenuti od fundamentalnih pitanja kao što je, na primer, zaštita podataka.
Šta se promenilo?
Šta je danas digitalna diplomatija i zašto je važna?
Devedesetih sam više bio opčinjen tehnologijama.
Još uvek se sećam svoje impresije kada sam dobio prvi imejl.
Tehnologija ima određene elemente magije.
U svetu se predviđa da će tu doći jednog dana stakleno vlakno, zato što ima šanse da dâ mnogo veće kapacitete.
Kako se razvijala tehnologija, razvijalo se i razumevanje o uticaju tehnologije na ljude, barem kod mene.
Ključno pitanje je kakve su konsekvence uticaja tehnologije na društvo.
Evoluirao sam od utopijskog mišljenja da tehnologija rešava sve probleme do situacije kada mnogo zrelije i opreznije analiziram uticaj tehnologije na društvo.
Važno je da se izbegne tehnopesimizam, koji u svakom tehnološkom razvoju vidi probleme ili rizike.
Potrebno je napraviti balans između otvorenosti za tehnološki razvoj i shvatanja rizika koje tehnologija donosi.
Vi ćete onda moći mnogo više da primate informacija i podataka velikom brzinom.
U osnovi ova priča je bazirana na dva postulata.
Jedan postulat je mogućnost pravljenja izbora.
Da čovek može praviti lične, ekonomske i političke izbore.
Drugi postulat je modernizacija i optimizacija nove tehnologije, razvoj nauke.
Tehnologija postaje toliko moćna da nas poznaje bolje nego što mi znamo sami sebe.
Neki izbori koji su bili slobodni, sve više su ograničeni onim što nam tehnologija kaže.
Mi imamo privid da donosimo odluke.
One su sužene i servirane su nam.
Problem je u tome što se sužava prostor za našu kreativnost i pravo na nesavršenost.
Ali, i tu se radi opet na tom bežičnom prenosu.
Na visokom digitalnom panelu bili su uspešni, kreativni, zanimljivi ljudi.
U jednom trenutku, čak i sa tako kompetentnim ljudima, mi nismo bili u prilici da u potpunosti izmapiramo uticaj digitalne politike na društvo.
Koje biste ključne ideje iz 2019. godine izdvojili a koje su Vas iznenadile, zadivile, zabrinule kada je reč o tehnologijama?
Dominantan je utisak da tehnologija postaje pitanje geopolitike.
gejmeri
To je izuzetna grupacija sa velikim uticajem na ljudsko društvo, pre svega na mlađu generaciju.
Znači, doći će negde u blizini.
Jak utisak je i zainteresovanost religijskih grupa širom sveta.
One su shvatile da se dešava nešto bitno i da su pitanja kojima se one bave počela da se menjaju pod uticajem tehnologije.
Koliko vremena Vi provodite onlajn?
Znate kako to ide:
„Obućaru cipele bušne".
Svestan sam da je cena koju moramo da platimo da bismo bili bezbedni na internetu veoma visoka, te verovatno nisam najbolji primer sigurnog korišćenja interneta.
No, pokušavam da budem disciplinovan po pitanju upotrebe društvenih mreža.
Pokušavam da napravim neke rutine koje bi me zaštitile od digitalne zavisnosti, pitanja šta su moji prioriteti, koliko vremena želim da provodim na internetu, a koliko da prođem kroz neke stare knjige ili ponovo pročitam klasike.
Verovatno nisam dao neki optimističan odgovor.
Dali ste nam odgovor koji motiviše.
Postoji centar iz koga ide neki potcentar iz koga se emituje, i vi direktno dolazite i primate te signale.
Kako presresti određene vidove komunikacije ključno je pitanje u svetu koji je preopterećen informacijama.
Treba da naučimo što veći broj ljudi kako da izvuku maksimum iz informacionih tehnologija.
Konferencija SHARE
Daniel Domscheit-Berg
nemačkim
internet aktivistom
portparolom
Danijelom Domšajt-Bergom
Forgein policy
Openliks
partnerima
Unutar Vikiliksa: moje vreme sa Džulijanom Asanžom na najopasnijem veb-sajtu na svetu
donosiocima odluka
marketing stručnjacima
preduzetnicima
nastavnicima
advokatima
To se sve više i više širi.
Balkan
Beogradom
Danijel Domšajt-Berg
Nemački
Vikiliks
portparol
Vikiliksu
Radili smo na mnogim dokumentima koji su takođe veoma važni.
Bili smo motivisani i imali ideale.
Ali kažem, evo, širi se sto godina.
Bila je to jedna neprofitna stvar.
Uložili smo svoj novac, sve što smo imali.
U 2010. godini postali smo suviše poznati.
Sa slavom, došli su i problemi.
Tada sam odlučio da prestanem.
Konferenciji SHARE
Postoji jedna organizacija koja bi trebalo da vodi računa o pitanjima transparentnosti na internetu za ceo svet, i u svakoj regiji i na svakom jeziku.
To nije moguće.
Još kad je to u Teslinoj glavi bilo zamišljeno da će se ostvariti.
Pitanje je šta da radimo.
One nemaju veb-sajt na koji ljudi mogu anonimno da pošalju vesti.
Pošto danas skoro svi imaju svoj mejl, telefon na koji neko može da vas pozove, na isti način bi u budućnosti trebalo da što veći broj organizacija ima ovako koncipiran veb-sajt, koji bi ljudi koristili da postave određene informacije.
To je ono što pokušavamo da pripremimo.
To je danas veoma teško.
Ideja je da ja imam informaciju o kompaniji u kojoj radim.
Teslinih ideja
Pošto moj posao može da bude ugrožen ukoliko sam ja dao informaciju, želim da ostanem anoniman.
Moram da otkrijem kako da vam dam tu informaciju a da ne otkrijem ko sam.
Ne znam da li mogu da vam verujem.
Jedna od stvari koju bih mogao da iskoristim jeste postojanje veb-sajta.
Anonimnost interneta je nešto što možemo da iskoristimo u svoju korist – da stignemo tamo kuda smo naumili, a da sačuvamo sebe.
To je prilično teško.
Edukacija je u ovoj fazi najvažnija.
Za to će biti potrebno narednih nekoliko godina.
eksperti
Verujem da će biti važni u budućnosti.
Živimo u vremenu u kome imamo toliko informacija.
Veoma je teško reći šta je tačno i istinito, a šta nije.
Teško je razumeti kontekst i implikacije globalizovanog sveta.
Kada me pitate za onlajn građansko novinarstvo i ono što smatramo klasičnim medijima, mislim da je važno da sarađuju.
Tako je i sa mnogim drugim industrijama.
Ne možemo držati glavu u pesku.
Sličan je problem sa muzičkom industrijom, deljenjem fajlova.
Ti članci su bili ponekad suviše opšteg karaktera.
Koegzistencija je ključna reč.
Kada govorimo o elektronskoj pošti i pitanjima bezbednosti, ona je grozna.
Špijuniranje i nadziranje prepiski je veoma prosta stvar.
Danijel
U današnjem svetu, čuvanje podataka je veoma jeftino.
Više ne moramo da brinemo da li je neko zainteresovan ili ne.
Podaci se jednostavno prikupljaju i čuvaju.
Možda ću za pet godina otkriti da je važno sa kime ste u kontaktu.
Podaci se prikupljaju da bi se upotrebili u budućnosti.
Šta možete da uradite?
Ali je negde bilo zapanjujuće mnogo detalja.
Da šifrujete svoju prepisku i podatke.
Prvi korak je da razumete u čemu je problem.
Većina ljudi ne vidi problem i vode se principom – nemam šta da krijem.
Možda je bolje misliti o svemu na vreme.
Ja sam samo momak koji pokušava da pomogne u rešavanju nekih stvari.
To je bila velika čast za mene.
Ako ljudi misle da radim nešto pozitivno i dobro, ja sam srećan.
Jan Braun
Oksfordskog univerziteta
Domu omladine
Svetski mediji ga smatraju jednim od najuticajnijih ljudi u svetu interneta.
Od 1998. godine radio je u brojnim uglednim institucijama širom sveta.
Oksfordskog internet instituta
senior researcher)
Oksfordskom internet institutu
viši istraživač
Univerziteta Oksford
Oblast koju istražujem jeste bezbednost na internetu, ali i privatnost.
Istražujem ove teme iz ugla same tehnologije i iz ugla javnih politika.
Zanima me kako se vlade danas odnose prema ovim pitanjima i kako ljudska prava mogu da budu zaštićena u internet eri.
Vlade su zainteresovane za sve ono što mogu da otkriju o onlajn aktivnostima ljudi.
Drugi svetski rat
Britanija
To im je davalo veliku prednost jer su mogle da saznaju šta suprotna strana planira.
Sve od tada, ove i druge vlade sarađuju međusobno pokušavajući da idu u skladu sa novim tehnologijama i novim telekomunikacionim okruženjem.
Jedna od zanimljivih stvari je kako se internet razvijao i rastao ‒ iz obaveštajne perspektive ili perspektive nadzora.
Kazao je:
Ako govorimo o današnjem i budućem vremenu, vlade su posebno zainteresovane za društvene medije:
Da predvide i spreče proteste i nasilje.
Da policija može da se nađe na pravom mestu u pravo vreme.
Videćemo šta će biti sa tim.
Oksfordski internet institut
Njihove ideje, stavovi i predviđanja doprinose bogatstvu ove knjige, pružaju nam mogućnost da bolje razumemo kompleksnost digitalne ere.
„Pa ovo je kao da sam ja pisao kako danas izgleda procesni računar!".
istraživači
Internet ne možete drugačije da istražujete.
Ne bavimo se samo pitanjima bezbednosti.
Istražujemo i kako se internet koristi u školama i na univerzitetima.
Kako usluge namenjene građanima mogu da se poboljšaju, kako nauka koristi veb, kako se dele podaci i sarađuje efikasnije nego što je bio slučaj u prošlosti.
Veoma brojne oblasti.
Pitala sam i kako se bori sa problemom društva koje je prezasićeno informacijama.
Uz osmeh je odgovorio:
Uvek ima mnogo toga što se dešava u svim ovim oblastima istraživanja koje sam naveo.
Konstantno je bombardovanje imejlovima, tvitovima, porukama i otkrio sam da treba da budem veoma disciplinovan.
Veoma je lako provesti čitav dan gledajući zanimljive stvari kako prolaze…
I ja pokušavam da ograničim svoje prisustvo na internetu.
Tražio sam na netu knjigu o digitalnom podzemlju.
Želeo sam da saznam više o tome.
Nisam je našao, pa sam pomislio da bih ja mogao da je napišem.
Džejmi Bartlet
Demos
Jamie Bartlett
Centra za analizu društvenih medija
Telegrafu
Gardijanu
Sandej tajmsu
Ali, u sledećoj fazi nećete morati sve da mu saopštavate.
Piše o onlajn ekstremizmu, darknetu, kriptovalutama, upotrebi društvenih medija u političke svrhe, o tehnologijama nadziranja interneta, demokratiji i cenzuri.
Bartlet
Darknet
Dok je pripremao ovu knjigu, uključivao se u onlajn forume sa bizarnim i uvredljivim sadržajima, priključivao se ekstremističkim grupama i posećivao ilegalna onlajn tržišta droge.
Pisao je, između ostalog, o fašizmu i nacionalizmu, bitkama koje su iz realnog prešle u virtuelni svet, onlajn kulturi, virtuelnom zlostavljanju i o internet aktivizmu.
Bolje Vas našao.
Šta radi?
On će imati i mogućnost da sam odlučuje.
Ja sam radoholičar.
Imam taj užasan osećaj da gubim vreme.
Zato neprekidno nešto proizvodim.
Pokušavam da otkrijem šta će se sledeće desiti.
Volim pisanje.
Oduvek sam želeo da kombinujem važne intelektualne ideje i velike trendove i da učinim da ljudi čitaju o lepim stvarima.
Dolazim iz obične porodice.
Deda je napustio školu sa 12 godina.
Ima tu zanimljivih priča.
Porodica je nešto što me je vodilo kroz život u izvesnom smislu.
Recimo, da mu unapred zadate zadatak da kada nešto čuje, on se usmeri na tu stranu.
Idem na tehnološke konferencije gde svi pričaju o neverovatnim dostignućima, o tome kako ćemo moći ovo ili ono, a ja razmišljam šta je sa mojim rodititeljima koji su obični ljudi.
Kako na njihove živote utiču tehnologije i nova softverska rešenja?
I to je u izvesnom smislu moj vodič.
Ponekad se osećam kao autsajder kada sam u društvu sa ljudima iz tehnološke struke.
Kako stoje stvari sa Vašim obrazovanjem, formalnim i neformalnim?
Napustio sam školu kada sam imao 18 godina.
Ne zato da bih išao na univerzitet.
Radio sam u radnjama i pohađao obuke iz oblasti menadžmenta.
Onda mi je sve to pomalo dosadilo.
Ili kada nešto vidi, da se usmeri.
Neki moji prijatelji su otišli da studiraju.
Video sam da je to dobra stvar.
Tako sam otišao na univerzitet.
Pripremao sam se dugo i naporno.
Oksford
I uspeo sam.
Londonsku školu ekonomije
Sebe nisam video kao akademskog građanina, tako je ispalo.
Oksfordu
Londonskoj školi ekonomije – međunarodni razvoj
Vi znate da danas, nažalost, i projektili mogu to da urade.
Mislim da sam imao 33 godine kada sam shvatio šta želim da radim.
Kada sam se oprobao u tome, shvatio sam da mi se to uopšte ne dopada.
Vladu
Tako sebe vidim.
Moje novinarstvo se zapravo ogleda u novinarskom pristupu pisanju.
Istraživači
Na primer, proveravanje izvora.
Jednostavno se programiraju, oni sami sebi određuju put kuda idu, jer sve je oko njih unapred programirano.
Stil je novinarski.
Zašto ste želeli da napišete knjigu o ovoj temi – o digitalnom podzemlju?
Koji su bili motivi?
Privlači me nerazumevanje koje prati čudne ljude.
Zanimljivi su i možemo mnogo da naučimo od njih ako ih slušamo, a ne ako ih samo ignorišemo.
Proveo sam dosta vremena posmatrajući kako su radikalni islamisti od samih početaka društvenih mreža na njima prisutni i aktivni, neonacisti takođe.
Među prvima su shvatili moć interneta.
Došao sam na ideju da bih voleo da se priključim takvim ekstremnim grupama i da vidim šta bismo mi ostali mogli da preuzmemo od njih.
Pročitao sam članak o tržištu droge.
Bio sam zapanjen.
Želeo sam da znam više o tome.
O toj mračnoj strani interneta o kojoj većina od nas zna malo.
Istraživao sam duže od godinu dana.
Istraživanje je bilo hrabro.
Da li biste ponovili sve to?
Smešno je što se i sad, kada sam četiri godine stariji nego tada, pitam da li bih opet to uradio.
Znam da će zvučati smešno, ali nedavno sam raskinuo sa devojkom, pa sam tražio projekat u koji bih mogao da se bacim 100%.
I patentirao ga je u nekih desetak zemalja.
Zapanjujuća je brzina kojom sam se, da kažem, pomalo navikao kada sam se prvi put našao okružen onima koji troluju i maltretiraju druge onlajn.
Dva dana kasnije postaje dosadno.
Brzina adaptacije je dobra jer mi omogućava da pišem o ovome, ali je i razlog što ljudi budu uvučeni u ovakve priče i ovakva onlajn okruženja.
Kada ste mladi, veoma lako vidite neke stvari kao normalne.
Uoči objavljivanja knjige pitao sam se da li je ovo šokantno i zanimljivo.
Pokazali smo drugim ljudima tekst i dobili odgovor da je onima koji nisu bili uključeni na način na koji smo mi bili, ovo bilo i šokantno i zanimljivo.
Veks
Naravno da postoji mogućnost da ih nađu.
U takvim situacijama to prihvataju na drugačiji način – kažu: ovo sam ja, ovo je moj posao.
CER10
Beogradske šake
Nikoli Tesli
IT stručnjacima
Međutim, nije se to uopšte u sledećih pedeset, šezdeset godina realizovalo.
Njen dečko zna, žive zajedno.
Očigledno su kul u vezi sa tim.
Manje su jasni odnosi sa drugima o kojima ste pitali.
To može da bude opasno.
Trolovi su tako surovi ponekad.
Rekao bih da priroda tehnologija podstiče drugačije ponašanje.
Ja nikada ne bih vikao i urlao na nekoga kada smo licem u lice iako ponekad to poželim.
Pogrešno je reći da je sve isto.
Ljudi koji preuzmu neke nelegalne pornografske sadržaje sa neta ne bi to uradili da je teže dobaviti te materijale.
Ima tu još nešto u tehnici, ovoj telekomunikacionoj posebno, da ipak i najlepše i najsigurnije ideje koje će se ostvariti, vi ne možete danas da ostvarite.
Isto važi i za trolove.
Ne bi radili mnoge stvari koje rade da nisu sakriveni iza ekrana.
Teško je izmeriti koliko su ozbiljni.
Ljudi rade i dok gledaju televiziju, razgovaraju telefonom.
Šta mislite o ljudskom ponašanju i ljudskom rodu sada kada ste objavili knjigu?
Više sam optimističan, ali i pesimističan.
Mnogo optimizma prati internet u nadi da će ljudima poboljšati život i da će nas povezati, a većina tog optimizma je smešna.
Uvek će biti destruktivnog ponašanja.
Zaprepastilo me je koliko ljudi donosi odluke o ponašanju na osnovu toga što je nešto lako ili teško da se uradi.
Strašno je i to koliko se brzo naviknemo na stvari.
Neke ideje traže razvoj tehnologije.
Ne shvatamo koliko je to moćno i zastrašujuće.
Na čemu sada radite?
Ljudi protiv tehnologija
Kembridž analitici
Tu mogu da se pročitaju brojni intervjui, istraživanja.
Ako bih pokušao da sumiram, rekao bih da reprezentativna demokratija koju smo izgradili neće preživeti tehnološku revoluciju.
Višepartijski sistem koji zahteva informisanog i fer građanina, jaku srednju klasu, policijske snage koje poštuju prava građanina, digitalne tehnologije sve to podrivaju… Ne zato što ljudi koji ih proizvode to žele, već zato što tehnologija to radi.
Ne funkcioniše rame uz rame sa demokratijom.
Demokratija je pod velikim pretnjama.
Marka Zakerberga
Trebalo je da se otkrije tranzistor.
Nisam siguran da je to dobro izveo, jer je mnogo pitanja ostalo bez odgovora.
Sve te velike kompanije posluju po sličnom modelu.
On može da priča kako će da posluje odgovornije, ali i dalje će hteti da prikupljaju više podataka o nama.
Kako vidite blisku budućnost interneta?
Koji su pravci razvoja koji nas očekuju u narednoj dekadi?
Eksplozija sve više podataka, sve moćnijih algoritama, sve više uređaja u našem stanu povezanih na internet.
Biće prikupljeno više podataka o nama.
Svi problemi koje sada imamo sa tehnologijom mogu biti 10 puta veći.
političari
Vlade bi trebalo da pojačaju kontrolu.
Ne vidim drugo rešenje.
Kako lično ograničavate upotrebu mobilnog telefona ili interneta?
Kao i većina ljudi.
Vidim sebe delimično zavisnog od interneta, vidim koliko je to loše za mentalno stanje, za vreme koje provodim sa drugim ljudima.
Pokušavam da ograničim svoje prisustvo na internetu.
Brine me i šta sve ovo radi našoj demokratiji.
Imate milione ljudi koji su zavisni od uređaja.
To nije dobro za demokratiju kojoj su potrebni nezavisni građani koji misle.
Ali kada se ostvarila elektronska cev, napravljeni su novi koraci, mada još uvek nije moglo da se koristi to što je on zamišljao – taj automat, sa nekom vrstom pozajmljenog razuma.
Kompjuter i telekomunikacije su već desetljećima moje glavno oruđe za rad
digitalnim umjetnicima
U početku su kompjuteri bili čuvana vojna i državna tajna
Darko Fric
Fritz
kustos
Dobar dan!
Kako ste?
To je prvo pitanje u vreme korone.
Snalazim se u ovim novim okolnostima.
Nisam se nešto ekstra prilagođavao ovoj situaciji.
Razvoj tehnologije ide postepeno…
umjetniku
kustosu
Pandemija je donijela promene mnogih parametara u celom svijetu.
Antoniju Gramšiju
Ova kriza je, kao i svaka kriza, moguć portal ka novom svijetu iako još ne znamo kakvom.
Tehnički muzej „Nikola Tesla
Digitalna umjetnost u Hrvatskoj od 1968. do 1984.
U pitanju je projekat koji je podrazumevao i izložbu.
Zbog okolnosti, izložba je za sada izostala.
Uz samu knjigu imamo i prostor na internetu gde možemo mnogo toga da pročitamo.
Pre svega želim da predstavite projekat.
Kao što ste rekli, prvobitno je bila planirana izložba, ali zbog situacije prebacili smo je u drugi medij, u knjigu i opširan veb-sajt sa dosta teksta.
Dobili smo i mnogo kompaktnije računare, ali još uvek to nije bilo dovoljno da se stvore laptop računari.
Za one koji nemaju pristup knjizi, ta stranica može biti dobra ilustracija o čemu je u knjizi riječ.
Iskoristili smo mogućnost samog medija i tu je uključeno nekoliko filmova, koje knjiga ne dozvoljava.
Knjiga će duže opstati i pokazati iscrpnije ovu temu nego klasični katalog izložbe.
englesko
Godine koje se nalaze u naslovu knjige predstavljaju iznenađenje za one koji ne prate toliko digitalnu umetnost.
Možemo da čujemo iznenađene komentare i pitanja da li je digitalna umetnost uopšte postojala 1968, 1970. godine?
To je bilo pitanje koje je na nivou amnezije, i to na svjetskom nivou.
Ljudi ne znaju da je digitalna umjetnost još od 1950-ih postojala, koristeći tekst i zvuk.
Od početka 1960-ih su počele da se rade i slike i 3D programiranja.
Hrvatskoj
Oni su stvoreni tek mnogo godina docnije kada se razvila tehnika proizvodnje integrisanih kola, i to superintegrisanih.
To je doba pre osobnih kompjutera.
To je uključivalo i opremu za sastavljanje osobnih kompjutera, koji su se tada švercali, o čemu sam u knjizi zabilježio par osobnih iskaza.
Tehnika narodu
Stvar je zapela sa elektronskom opremom koja nije bila dostupna na osobnom nivou.
Tako je prva digitalna umjetnost i nastajala u komercijalnim firmama ili znanstvenim i obrazovnim institutima.
Tendencije 4"
Bit international
Kompjuteri i vizualna istraživanja
Postoji velika razlika kada neko pogađa i nagađa.
Nove tendencije
Za završnu godinu perioda istraživanja 1984. je određena kao godina kada je omogućen legalni uvoz osobnih kompjutera.
Razvoj digitalnih tehnologija i njihovo spajanje sa telekomunikacijama doveli su nas do današnjeg stupnja civilizacije gdje svi nešto digitalno koristimo, osobno ili posredno, a poslovni i društveni život, pa i onaj osobni uvjetovani su digitalnim tehnologijama koje nismo u stanju zaobići čak ako bismo to i htjeli.
Telefonski pozivi, bankarstvo, organizacija rada, TV...
Digitalno je neminovno i ne možemo ga izbeći.
Danas se ljudi kreativno izražavaju preko društvenih mreža i to je amaterska digitalna umjetnost.
režisera
Nikole Tanhofera
H-8
On je 1982. godine, na osobnom kompjuteru koji je prošvercao, napravio niz printova kompjuterskih grafika iz zabave.
On to nikada nije izlagao.
Leva Manoviča
Majka Mekgija
Jevgenija Kasperskog
Ričarda Stolmana
Kako biste na sažet način objasnili koje su to ključne karakteristike produkcije rane digitalne umetnosti u ovom periodu?
Koja su ključna imena?
Vladimir Bonačić
On je imao doktorat iz fizike na temu digitalnih skrivenih podataka.
Institutu „Ruđer Bošković
Odjel za kibernetiku
Bonačić
umjetnik
znanstvenik
Ostvario je niz svjetlosnih objekata i instalacija.
Muzeja savremene umjetnosti
4. trijenala jugoslavenske umjetnosti
Tomislav Mikulić
On je takođe govorio da ćemo imati mogućnost da prenosimo planove, mogućnost da prenosimo tekstove i tako dalje.
Arhitekt
Andrija Mutnjaković
arhitekt
Vladimir Neidhardt
Inače, u to doba najviše je bilo kompjuterskih grafika.
Na koji ste način dolazili do podataka?
Vratio bih priču na početak mog istraživanja.
I’m still Alive
Muzeja suvremene umjetnosti
Tada skoro nikog nije zanimala rana digitalna umjetnost, iz 1960-ih i 1970-ih.
Tridesetak reprodukcija radova pionirske digitalne umjetnosti uz par popratnih tekstova bili su objavljeni na veb-sajtu tog projekta, što je tada bila najveća količina podataka na tu temu koja se mogla naći na internetu.
Naknadno se međunarodna akademska zajednica zainteresirala za temu, pa mi se tako i dalje otvarala moja kustoska i istraživačka karijera.
Tako je on to zamislio.
Neue Galerie
Gracu
ZKM-u u Karlsrueu
ZKM-a
MIT Press-a
umjetnicima
Materijale sam počeo obrađivati, polako sastavljajući puzzle.
To je jedan rudarski posao.
istraživače
Akademije
Bilo Vam je važno da obradite i ekonomski i društveno-tehnološki kontekst.
Kako da posmatramo to vreme u odnosu na današnje vreme?
U mom projektu tehnologija i pristup tehnologiji su jedan kontekst, društveno-politički pristup je drugi kontekst, treći je umjetnički.
Imao je čak neke ideje i o tome kako bi se slika prenosila.
znanstvenici
Trebalo je vremena da se rad na kompjuterima otvori i za kreativnost i umjetnost.
Pokreta nesvrstanih zemalja
Umjetnici
umjetnici
Vladimira Bonačića
Ivana Picelja
I poslednjih godina se suočavamo sa brojnim izazovima.
Šta bi bio Vaš odgovor nakon istraživanja i pisanja ove knjige o prednostima i nedostacima tehnologije?
Ta dva diskursa treba imati na pameti, tehnoutopijski i tehnodistopijski.
Long Ajlenda
Tehnologija ima potencijalno i emancipatorski i destruktivni faktor, pa je poželjno uvijek imati oba na umu i uvijek kritički promatrati oba aspekta, ne zanositi se onim pozitivnim aspektima, niti apriorno odbacivati novu tehnologiju u strahu od mogućih negativnih posljedica.
Narativ koji se u vezi sa strojnim radom ponavlja već stoljećima je da će strojevi obavljati zamorne i dosadne radnje umjesto ljudi, a da će se isti ljudi moći posvetiti plemenitim djelatnostima u tom oslobođenom vremenu.
Bertolda Brehta
No, društvene mreže mogu biti lako izmanipulirane, algoritmi su često ciljano manipulativni, socijalno, politički i potrošački, bez obzira na to što korporacije ili političke stranke dobro znaju što rade, o negativnim utjecajima na ljude koji žive u prividu slobodnog izbora koji je, zapravo, izmanipuliran.
Teško stečena građanska prava vrlo lako se izbijaju preko kulture straha.
Ljudi se odriču privatnosti radi nekih čudnovatih ciljeva.
Big brother-om
Džordža Orvela
Siva zona
Sive zone
Reciplaža
Projekt se odnosi na smeće sa plaža i recikliranje.
Sanda Hančević
Valerija Jurjević
Lumbarde
Korčuli
Ja sam im se pridružio i predložio da se te fotografije smeća na plaži apliciraju na sedam ležaljki, madraca za plaže.
Sandra Đukića
Uključuje celu trospratnu kuću i uključuje jedan pogled spolja i iznutra.
Sandro Đukić
Kuća koju ove godine koristimo kao galerijski prostor nalazi se na šetnici uz more u starom gradu, koja to više nije jer je tu nikao niz restorana, što doprinosi sveukupnom dojmu turistifikacije i otuđenju od domaćeg stanovništva povijesne jezgre ovog srednjovjekovnog grada.
Cijela kuća je osvijetljena crvenim svjetlima.
Instalacija se može gledati s vana i iznutra, gdje je postavljena izložba autorovih fotografija i grafika.
Prethodile su joj dvije izložbe.
Valentine Lacmanović
performerice
Nine Kurtele
Nina Kurtela
Vrtela se sve dok nije pala.
Valentina Lacmanović
derviša
Nadije Mustapić
Svaka je kuća otok
Tonke Maleković
Korčulu
Ivana Meštrov
Udruge „Slobodne veze
kustosa
Program je bio prilično bogat.
Pitanje prostora je veoma važno.
Čovekova kreativnost vodi svet napred.
Definitivno smatram i fizički i virtuelni aspekt veoma bitnim.
Mene zanima to preklapanje, kada virtuelno postaje materijalno i obrnuto.
Naziv jedne zajedničke izložbe bio je Konkretno nematerijalno..
Loh Nesa
Institutom za suvremenu umjetnost iz Škotske
Napravili smo izložbe na dve lokacije paralelno.
Sama izložba u procesu rada je protekla tako da se nismo nijednom fizički sreli.
Škotske
U svakom susretu uživo javlja se jedna nezamenljiva kvaliteta – ljudska komunikacija.
Ali ga opet, kao i uvek, primorava da napreduje – hodajući po ivici noža.
Ja sam rođen u znaku kofera, putujem ceo život.
Zahvaljujući tehnologijama, mogu olakšano obavljati profesije kojima se bavim, umjetničku i kustosku.
Međunarodni projekti idu dalje.
Austriji
Istanbulu
Rigi
Očekujem da će narednih godina biti sve više i više problema zbog zlonamernih kodova.
Verujem da ćemo svi, i IT zajednica i sve što zavisi od tehnologije, pre ili kasnije zavisiti od sigurnosnih operativnih sistema.
Ne znam ko će ih razviti, ali sam siguran da ćemo biti primorani da promenimo pravila obezbeđenja.
Kaspersky Lab
Stoga je neophodno držati oči širom otvorene, pratiti i aktivno učestvovati u diskursima novih tehnologija, koje očigledno imaju ogromnu ulogu u određivanju sudbine sveta.
Borba protiv onih koji stvaraju viruse iz godine u godinu postaje sve važnija.
Te kodove više ne pišu huligani, loši momci koji sede kod kuće za računarom i stvaraju viruse iz dosade ili pakosti.
To su danas kriminalci koji proizvode softver da bi zaradili novac, veliki novac.
Pri tome, oni obraćaju više pažnje i ulažu sve više sredstava u razvijanje zlonamernih kodova i virusa.
Plašim se da bismo zbog tog trenda mogli imati sve više problema u budućnosti.
Čak 80% virusa danas stvoreno je da bi se zaradio novac, i oni stvarno zarađuju veliki novac.
Ipak, u celoj ovoj priči najopasnija je krađa informacija.
Daću Vam jedan veoma ilustrativan primer.
Nedavno je napravljen program od svega 5 kB koji je mogao da ukrade podatke od 50 različitih svetskih banaka.
Ukupno više od 70 sagovornika.
Taj trud nije, niti može biti – uzaludan.
hakeri
Imate oglase tipa „prodajem pet hiljada zaraženih računara za 500 dolara".
Sve ih je više i svaki dan su sve bolje organizovani.
Šta je sa dobrim momcima?
Da li su jači?
Naravno da jesu!
sajber-kriminalaca
Ovaj odnos dobrih i loših momaka funkcioniše kao u vojsci.
Jedna zemlja izmisli oružje, druga mora da smisli nešto novo i bolje ‒ ta vrsta trke se nikada ne završava.
Arhitektura operativnih sistema i interneta je strukturno veoma neotporna prema pretnjama, a ne može se učiniti otpornijom samo kroz menjanje postojeće strukture.
autorom
Diskurs novih tehnologija
hakerima
Za to treba i mnogo vremena i novca.
Govorili ste mnogo o internetu.
Kako vidite budućnost interneta?
Ja očekujem da će narednih godina biti sve više i više problema zbog zlonamernih kodova.
I dalje mislim da internet može da se u potpunosti zaustavi u samo jednom danu ‒ da sve padne, čitava mreža.
Čak imamo i primere koji nas u poslednje vreme navode na takve zaključke.
Kada sam to pominjao na nekim predavanjima od pre godinu dana, ljudi su se čudili, a sada i sami to shvataju.
Postoje stvari koje ne smete da radite sa kompjuterom ako želite da se sačuvate.
Neki od njih nam šalju mejlove sa upozorenjima o virusima koji su takođe zaraženi virusima.
Brzina kojom se stvari menjaju čini nemogućim predviđanje šta će biti sledeće nedelje, i to prvenstveno zato što čitav proces ne zavisi od nas samih, već od ljudi koji pišu viruse.
Ako nema dovoljno zaraženih računara, zaraziće ih još.
Bilo je i ostalo važno to što smo se borili za javni domen kada je reč o digitalnom svetu.
Za javni interes nasuprot privatnim interesima koji dominiraju kada je razvoj novih tehnologija u pitanju.
evropski
Institut za nove kulturne tehnologije
Uneska
Briselu
Todorović
Brisela
Nju Delhiju
Berlinu
Izložba je nastala iz potrebe da se sveobuhvatno predstave strukturalni elementi informatičkog doba, kao i iz želje da se na jedan novi način prikaže razvoj novih medija i tehnologija.
aktivisti
Sastoji se iz tri dela: svetska infrastruktura, buduće nasleđe i svet 4K – komanda, kontrola, kompjuteri i komunikacija.
Prvi deo izložbe fokusiran je na interdisciplinarnu povezanost društva, tehnologije, kulture, ekonomije i politike.
Prikazan je i opisan razvoj komunikacionih sistema i sve veći značaj komercijalizacije informacija.
Drugi deo bavi se oblicima kreativnog društvenog angažmana u poljima informatičkih tehnologija i komunikacijskih mreža.
Treći deo koncentriše se na ključna pitanja informatičkog društva, mogućnosti upravljanja i kontrole društva.
Konrad Beker
Konrad Becker
Instituta za nove tehnologije
Za naš program govorio je uvek rado, mudro, strpljivo i kompetentno.
producent
Od 1979. godine ostvario je znatan broj intermedijalnih izložbi, osmislio sadržaj za mnoge internacionalne festivale, institucije, televizijske stanice, muzeje i galerije.
Učestvovao je na mnogim konferencijama i simpozijumima, televizijskim i radio-emisijama.
Predavač
Odbora za informacione tehnologije i kulturu
Možemo li čuti Vaše prve utiske?
Bio sam već ovde.
Ali dolazio sam i ranije.
Imam dugogodišnje kontakte sa ljudima odavde.
Na pitanja je odgovarao uvek jasno, vedro, promišljeno i ljubazno.
Recite nam nešto o svojoj biografiji.
Mogu da kažem da radim sa različitim vrstama i žanrovima digitalne umetnosti i kulture već 25 godina.
Radim mnoge stvari ‒ od elektronske muzike do elektronskog konceptualnog okruženja, softvere i sve što je povezano sa tim.
Godine 1994. počeli smo da radimo na platformi za kreativnu upotrebu informacionih i komunikacionih tehnologija.
Organizovali smo izložbe, predavanja, simpozijume.
internet provajder
kulturnih poslenika
Kroz ove aktivnosti doprinosimo evoluciji žive internet scene i podizanju svesti o implikacijama nove tehnologije.
Interaktivna televizija
Umetnost i tehnologije komunikacija
Projekat
To se sve menja u zavisnosti od mog raspoloženja.
Zanima me ponovno razmatranje umetničkog dela i kontekst u kome je ono nastalo.
kulturni agent
Imao sam mnogo dobrih razloga.
radnike
Kineski
Son
Lasa
Tibetu
Pružila se prilika ljudima da učestvuju u umetničkim projektima po ceni koju su mogli sebi da priušte.
Potpune i pouzdane informacije osnov su svake valjane odluke.
donosioci odluka
SKC-u
Postoji veoma veliko interesovanje za ovo što radimo.
Organizujemo i razne zanimljive događaje namenjene uvek određenim ciljnim grupama.
Imamo i internet prezentaciju koju je do sada posetilo nekoliko miliona ljudi.
Koje su glavne karakteristike digitalne kulture danas i koje su najveće razlike između digitalne i analogne kulture?
To je teško i lako pitanje.
Tu su nove alatke, nove tehnologije.
Sa druge strane, govorimo o fenomenu koji je star.
Govorimo o dematerijalizaciji ekonomije.
Postoji virtuelna realnost, a kada malo bolje pogledate – i taj koncept je veoma star.
Ako pogledate meni u restoranu, on je forma virtuelne realnosti.
Nikada ne jedete kartu menija, jer to nije hrana.
Takođe, hipertekst i hipermedija prisutni su u digitalnom dobu i koncepti su koji su veoma stari.
Naravno, pečat nije ostavio nikakav trag, ali je to bila visokosimbolična predstava ‒ jalov i junački postupak koji priziva sve one sitne radnje kojima pojedinac nastoji da dâ smisao svetu.
Lično sam zainteresovan za preteče današnjih ideja i misli.
Divno je što sada možete da uđete u bilo koji restoran i pričate o virtuelnoj stvarnosti.
Pre bi vas ljudi gledali i pitali se da li ste normalni.
To je sada deo našeg života.
Koje su Vaše najdraže internet stranice?
Teško je da odaberem.
Mnogo vremena provodim na internetu, praktično sam uvek onlajn.
To je verovatno previše vremena, ali ceo moj posao zasnovan je na računaru.
„Znanje postaje faktor moći".
ekspertima
Želela bih da čujem Vaš komentar.
Ono to postaje sve više i više, i na mnogo različitih načina.
U društvu u kome informacija postaje oruđe za proizvodnju, koje je zasnovano na informaciji i koje sve više oblikuju mediji i postoji tendencija da se utiče na medije, aktuelni razvoj informacionih i komunikacionih tehnologija, kao i kompjuterizovane biotehnologije izazvaće dalekosežne posledice na polju političkih, kulturnih i društvenih odnosa.
Kako se naša društva pretvaraju u društva zasnovana na znanju, ono postaje sve značajniji faktor moći.
Neujednačena distribucija znanja izrasta u ozbiljan izazov demokratiji i pravdi i dovodi do konflikata.
Recite nam nešto o rizicima i lošim stranama novih tehnologija?
Ima mnogo lepih mogućnosti.
One su dale veliki podsticaj lakoj i besplatnoj edukaciji i demokratizaciji.
Tehnologije kao veoma moćne mašine mogu biti korišćene i kao oružje.
Ova druga strana povezana je sa činjenicom da je veliki deo novih tehnologija nastao u okrilju vojske i da predstavljaju odličan instrument za kontrolu, pritisak i represiju na različitim nivoima.
Upravo zbog toga što nove tehnologije, kao što sam pokušao u knjizi da objasnim, imaju ogromnog uticaja na sve oblike našeg života ‒ od društvenih odnosa preko ekonomije do kulture.
Pokrećete brojna važna pitanja, na primer: ko kontroliše internet?
Mislim da mi, u stvari, i ne želimo da damo sve odgovore.
Veoma je važno da ljudi počnu da postavljaju pitanja i nekada su sama pitanja važnija od odgovora koji dobijemo.
Šta je sa ovim pitanjem: kako biste opisali umetnost u digitalnom dobu?
Srećom, nije jedna umetnost – imenica je u množini.
Prikazujemo umetničke prakse u svetu koji gubi materijalnost, u svetu u kome su reference i informacija u situacijama relevantnije od samih situacija.
Jedan segment izložbe bavi se ovom temom – nasleđe budućnosti.
Bavi se kulturom budućnosti.
Mnogi su ovo shvatili kao pitanje kako umetnička dela iz prošlosti digitalizovati i staviti na veb.
Mene ne zanima toliko kako ćemo uljanu sliku digitalizovati i staviti na veb, već koji su neophodni uslovi i okviri koje imamo živeći elektronski umetničku praksu, koje će biti umetničko nasleđe za kojim ćemo se jednog dana osvrtati?
U tome ima i pozitivnih uticaja koji guraju naše društvo napred, ali istovremeno postoje i pojave koje nisu tako lepe ni dobre za dalji napredak čovečanstva.
Stvaranje u kulturi je danas tržišno orijentisano i to nije dobro.
kulturni radnici
To zahteva odgovarajući institucionalni okvir i aktivno sponzorisanje umetnosti na elektronskim mrežama.
Sve u cilju obezbeđivanja sigurnosti kulturnog nasleđa budućnosti.
Mi pokrećemo i pitanje digitalne ekologije.
Ona se bavi problemima proizvodnje, korišćenja i skladištenja informacija i znanja, kao i pristupa informacijama i znanju i vlasništvu nad njima.
Na kraju, kažite nam nešto o svojim planovima.
Otvorena kultura
Razmatraćemo pitanja o otvorenim i zatvorenim sistemima, intelektualnoj svojini, autorskim pravima, o kontroli ideja i informacija, o kontroli sadržaja na internetu.
Moje mišljenje je da ne treba kriviti ili zaustavljati tehnologiju, treba je prihvatiti, pratiti i biti u toku.
Gravitacija
Sandre Bulok
reditelj
Majk Mekgi
Mike McGee
Frejmstor
Framestore
Oskarom za vizuelne efekte
Alfonsa Kuarona
I zaista je divno.
Imam sreće i sa vremenom, sunčano je, vidi se prelepa arhitektura Vašeg grada.
Gledao sam zalazak sunca, „spuštanje" sunca i svetlosti na reke, obasjane obale, kao na filmskom setu.
Kome je namenjena ova knjiga?
Koristimo CG kao skraćenicu za kompjuterski generisan sadržaj već izvesno vreme i većina zna šta to znači, „odomaćila" se upotreba ovog akronima.
Kada je on ušao u našu svakodnevnu upotrebu, kada je postao toliko popularan?
Zanimljivo pitanje.
Pixar
Još uvek postoji nedoumica oko razlike između vizuelnih efekata (VE) i specijalnih efekata u filmu.
I još uvek govore: mi smo ljudi koji su tu umešali svoje prste.
Specijalni efekti sve to uništavaju i gube se sve te stvari i to je razlika između vizuelnih i specijalnih (fizičkih) efekata.
Mi radimo težak deo posla, lifting, na kompjuteru.
Teško je reći.
Postavili smo stvar tako što smo odlučili da radimo sa najtalentovanijim ljudima na jednom od najizazovnijih i najmodernijih poslova.
Koristili smo opremu da emitujemo grafička rešenja za vesti, ali smo videli da postoji potencijal da umesto da crtamo na svakom pojedinačnom frejmu, što smo dotad radili kreirajući frejm-grafiku, možemo da crtamo frejm po frejm na videu.
Uključivanje videa u ovaj proces je prilično „bolno" i sporo, ali uz malo napora mogli smo da snimamo frejm po frejm.
Bilo je potrebno 6 sati da ubacimo 10 sekundi u mašinu, bio je to zahtevan posao, ali rezultati koje smo stvorili… to je bilo nešto što niko do tada nije video.
Nije bilo drugog načina da se ovo postigne.
Eto, tako smo osnovali kompaniju ‒ ulaganjem značajnih sredstava u komad opreme za koji smo verovali da će nam pomoći da ubrzamo proces rada.
Kako ste se finansirali na početku?
Bili smo prilično pametni kada smo pokretali firmu ‒ jer ja sam tada bio na poslednjoj godini fakulteta, nisam imao novca, štaviše imao sam dugove.
reditelja
Fakulteta političkih nauka
Od prvog dana smo stvarali profit.
Onda smo uredili tako da procente koje smo ustupili za opremu možemo polako da otkupljujemo.
Pa, bilo je to jedno malo biznis planiranje, mogu slobodno da kažem.
partner
partnerka
Tako smo nas četvoro bili kao rok bend ‒ svi smo imali jasno definisane uloge, bili smo dobar tim i možda je to jedan od razloga što smo još uvek ‒ nas troje od četvoro ‒ 30 godina kasnije i dalje zajedno i radimo.
Kakvo je bilo Vaše odrastanje?
Da li ste imali podršku porodice da se bavite onim čime želite?
sekretarica
učiteljica
računovođa
U školi nisu podučavali za umetničke karijere, a umetnost je bila moja strast, voleo sam da crtam, da pravim skice.
Namenjena je i sociologiji i drugim društvenim naukama.
Umetničku školu
Kada sam završio, upravo tada su kompjuteri ušli u širu upotrebu, mogli smo da radimo na ekranu i računaru mnogo toga što smo dotad radili rukom, sa papirima, skalpelima… To je revolucionarno promenilo celu izdavačku industriju.
Neku godinu kasnije kompjuteri su imali isti uticaj na video-industriju i industriju vizuelnih efekata.
Tim
Tako smo obojica posle radili isti posao, ali sa sasvim drugačijim pogledom na to kako određeni snimak treba da bude sklopljen i konstruisan.
Ono što nam je zajedničko jeste dobro oko i činjenica da znamo kada nešto izgleda stvarno ili ne.
I znamo kako da nešto učinimo mekšim, toplijim, zamagljenijim... taj jezik kojim manipulišete nečim da bi izgledalo savršeno.
Ali to radimo iz dva sasvim različita ugla.
Opišite nam razliku između tadašnjih i današnjih računara, onako kako je Vi vidite.
Ja sam u knjizi pokušao da prikažem šta je to današnja nova tehnologija i na koji način vrši uticaj u društvu.
Mislim da su suštinski ‒ veoma slične stvari, slične alatke koje nam služe da postignemo krajnji rezultat.
BBC
BBC mikrokompjuter
Danas naši ljudi rade, postižu identične stvari sa svojim softverom.
Spajamo primenjene tehnologije, robot kameru, radimo iste stvari i bez softvera, koristimo softver za ono za šta je dobar a ako nešto ne možemo da postignemo sa njim, napišemo sami nešto da bismo to premostili.
Tako da je, u suštini, isto.
To su bile tehničke inovacije.
Kada smo počeli, proširivali smo frejmove do određene veličine i onda smo hteli da se preorijentišemo ka filmu, jer smo počeli kao kompanija za pravljenje reklama.
U to vreme, radili smo pop-video jer su imali pristojne budžete, radili smo reklame za TV.
Potom smo želeli da uložimo u film, ali cena jednog kompjutera za rad na filmu bila je ‒ milion funti.
Prema tome, svi oni koji proučavaju društvo moraju biti svesni koji je udeo tehnologije u oblikovanju tog društva.
Pomislili smo da ne možemo da rizikujemo sve što smo postigli za deset godina rada da bismo kupili jedan ili dva.
Bila je to isuviše skupa igračka za nas.
Bilo je to 1996. godine.
I zato smo kupili drugu kompaniju.
A ta kompanija je napravila one tehničke inovacije koje su nam bile potrebne za rad na filmu.
Udružili smo se.
Tako smo bili mnogo jači.
Šta radite danas?
Koliko daleko smo otišli kada je reč o digitalnim efektima?
Danas radimo fotografski realistične ljude.
U knjizi je ukazano na njihovo znanje, iskustvo i profesionalizam, odato im je priznanje i pružena podrška koju zaslužuju.
Verujem da nije bilo jednostavno opredeliti se za oblasti kojima ćete se baviti u ovoj knjizi.
Danas imamo tehnološke mogućnosti kada je reč o svetlu i osvetljenju.
Možemo da uklapamo svetlost sa okruženjem, danas možemo primenjivati tehničke stvari sa svim alatima.
Ako želim da ubacim kompjuterski objekat, kompjuter proračunava prelamanje svetlosti tako da možemo postaviti savršeno reflektujući objekat sa staklenom površinom.
Dakle, tehnologija je, kroz naš razvoj i ulaganja, postala dovoljno dobra da automatizuje većinu procesa i ono što mi zapravo radimo jesu fina podešavanja poslednjih pet procenata ‒ to je ono što čini da „izgleda stvarno".
Ostalih 5 procenata „uzeli" su drugu polovinu vremena.
Jer, sa takvim poslom ulazite na nezgodnu teritoriju fenomena u kome skoro savršena sličnost sa realnom osobom postaje uznemirujuća.
Pravite simulaciju čoveka i ako nešto nije u redu, vaše oko će jednostavno da primeti da to nije „pravi" čovek.
Zato se zove uznemirujuća, jer joj još malo nedostaje; taj napor da se fotografija učini gotovo stvarnom, da se „oživi", može trajati koliko i ceo posao koji ste do tada uradili.
U šest poglavlja se bavite različitim pitanjima – od onih koja se tiču objašnjenja same teme i konteksta preko digitalnog sveta i šta to zapravo znači živeti u digitalnom svetu, pa sve do socioloških, kulturoloških tema, genetike i bioinženjeringa.
Šta je potrebno da biste bili među najboljima u svom poslu?
Imamo svoje razvojne programe ‒ treninge ‒ koje održavamo kod nas; kada ljudi počnu da napreduju, biramo one koji najbolje rade i ohrabrujemo ih da rade najizazovnije poslove.
Nema tu tajne formule, neke magije koja vas čini boljim od svih drugih.
Potrebne su vam komunikacijske veštine.
Imamo tehničke veštine, ali treba da znate da razgovarate sa članovima svog tima, jer se oslanjate na njihovu kreativnost i tehničke veštine i sve to treba dobro sklopiti u jednu „slagalicu".
Važno je da dobro znate da iskomunicirate šta želite da postignete.
To će doneti najbolje rezultate u vremenu koje imate.
Mi ćemo danas provesti slušaoce u zvučnu šetnju kroz ovu knjigu.
Ljudi treba da poseduju komunikacijske veštine, a nije ih lako savladati.
Jednostavnije je savladati zanat i tehniku, ali kako motivisati ljude i komunikaciju – to je zaista teže naučiti.
A potreban vam je balans sva tri da biste bili uspešni.
komunikator
Recite nam nešto o svom iskustvu u radu na ovom filmu, neku zanimljivu priču koju nismo mogli videti gledajući film.
Robokap
Zatim smo prikačili robota koji reaguje na impulse na ovu kameru velike brzine.
Ona je prilazila njenom licu brzinom 30–40 km na sat i zaustavljala se na milimetar od njenog oka, kružila oko njenog lica i udaljavala se.
Zamoliću Vas da objasnimo sam naslov.
Uključili smo dugme za robota, kamera je obletala i otkinula lutkinu glavu.
Sandre
Sandra
Direktor fotografije
Tako da je ona mogla samo da se složi sa tim.
učenica
Stanislavskog
Kako ova činjenica menja filmsku industriju?
Šta je diskurs?
Uzbuđuje me to da ću jednog dana možda gledati film sa svim mojim junacima bez obzira na to koliko su stari i koja su generacija.
Glumac
montažerom
Benom Kingslijem
Ben Kingsli
animator
animatoru
animatorima
animatori
Dobija
Tobija Džonsa
I dalje se filmovi snimaju, ali je produkcija u PC-ju, nije kamerom.
Kakav je Vaš stav o tome?
Zašto je važno baviti se diskursom novih tehnologija?
Reditelj
Marlonu Brandu
Nisam stigao da ga pogledam jer smo završavali našu prezentaciju i imao sam intervjue.
Ne volim da ne pogledam početak filma.
A kakve filmove inače volite da gledate kad imate vremena?
Britanske filmske akademije
BAFTA
profesionalac
Najjednostavnije bi bilo reći da je diskurs ono što nam tehnike govore.
Volim filmove koji me emocionalno pomeraju, ne volim automobilske jurnjave, ne volim akciju, volim snažne uloge.
Po mom mišljenju, najbolji filmovi moraju imati najbolje priče.
A sad malo o razlici analogno/digitalno; sinoć ste se našalili da Vas „analogno uvek izneveri" i rekli ste da uvek transformišete iz analognog u digitalno i obrnuto, kao i da danas imamo potpuno drugačiju generaciju…
Da, gledam svoju decu koja odrastaju u digitalnom dobu, ona ne očekuju da im treba igla na vinilu da bi slušali muziku, muzika im dolazi kroz vazduh.
Odrasli su sa uređajima u rukama koje samo dotaknu.
A kad gledate film, ne možete da tvitujete?
Jer ja ne mogu...
Tako je, nisam bistrog uma u tom procesu, mogu li briljirati u tome, ne mogu...
Ne komentarišem nešto dok nisam probao.
Za mene je to iskustvo, radio sam to.
I tragam za običnijim načinima na koje ljudi razmišljaju ‒ ljudi postavljaju haštag na pravo mesto da bi mogli da idu na isti nalog a da se ne pojavljuju na ekranima.
Tehnologija radi, ali ljudi ne koriste tu tehnologiju.
Tako da mislim da je moja konverzija analognog u digitalno u tome kako načiniš da stvari teku glatko... dok moja deca nemaju strah od tehnologije, oni je prihvataju.
Budućnosti koja koristi tehnologiju sa kojom oni odrastaju potreban je um koji će rešavati nove zadatke i to je generacijski skok.
Što se tiče virtuelne realnosti, generacija moje dece će rešavati zadatke i koristiti tu tehnologiju.
Kongres
Robin Rajt
Arija Folmana
Endi Serkis
Goluma
Tu sam naveo najjednostavniji primer.
Tako da ‒ da, u ovom trenutku to je vrhunski, ali kad time ovladamo, pojaviće se nešto novo.
I to će verovatno biti specijalni efekti u virtuelnom okruženju.
Kako vidite tu granicu danas nakon toga?
Odri
Nismo dobili emotivnu glumu.
Dobi
Hari Poter
Na dobitku smo ako te emocije možemo staviti u taj lik.
Sada se letvica podigla.
Svet želi da vidi fotorealističnog čoveka zbog koga plačemo, prema kome imamo empatiju i emocije.
Motor sa unutrašnjim sagorevanjem nije samo jednostavniji i bolji način prenošenja roba i ljudi sa jednog mesta na drugo, već je izmenio oblik naših gradova, pejzaža, čak je izmenio i odnose u porodici.
To je novi izazov.
Izazov i za vas?
I za nas, da.
Govorili ste o pripovedanju u okviru raznih platformi.
Ispričajte nam o čemu se radi.
Kada govorim o pripovedanju u okviru raznih platformi, mislim na nove načine na koje upijamo sadržaj.
Ajpedu
Od nas se očekuje da stvaramo sadržaj za sve te različite platforme.
Priče koje pričamo u zavisnosti od prirode i veličine ekrana prilagođene su tim specifičnim uređajima.
Ono što je zanimljivo jeste potražnja za sve više sadržaja.
Knjiga je podeljena na 7 celina i ova podela je relativno uslovna jer su interdisciplinarnost i transdisciplinarnost upravo ono što krasi i obeležava digitalni kontekst od njegovog nastanka.
U svim tim oblastima proširio se diskurs motora sa unutrašnjim sagorevanjem.
Moramo pronaći način da bez holivudskog budžeta održimo kvalitet onoga što radimo.
Da budemo pametni i da primenjujemo lekcije koje smo naučili kod manje razvijenih tehnologija za manje budžete, ali koje su stvarale emocionalno iskustvo kod ljudi.
A kako Vam se dopada svakodnevni život u digitalnom svetu, a ne samo rad?
Ne obavljam više poslova odjednom.
Slušao sam seminar pre nekoliko dana kada smo predvideli da ćemo imati dve stotine uređaja u ruci do 2020. koji će međusobno komunicirati.
Probudite se ujutru, dodirnete noćni stočić i automatski se aktivira čajnik, jer sve će biti tako dizajnirano.
Pomalo me plaši kad gledam u budućnost, ali i uživam u svojim digitalnim pomagalima
koja mi pomažu da se organizujem, dopuštaju mi da posmatram sadržaj dok sam u pokretu i omogućavaju da komuniciram vizuelno preko telefona gde god da sam na svetu.
Alpa
biciklistima
Za mene je to taj stupanj tehnologije u kome si uvek povezan.
To sam naveo samo kao primer, jer je tehnologija stara više od sto godina.
Uvek nosite mobilni telefon sa sobom, i na odmoru?
Moj mobilni je moja kamera.
Mesec
I zašto ga ne bih nosio svuda kuda idem ako ga budu pravili dovoljno malim i savitljivim?
Ako pogledate površno, menja se mnogo toga.
Ali ako se zagledate dublje, čak 90% ideja i tehnologije digitalne kulture razvijeno je do 1972. godine.
Ja ne znam da li uopšte treba da pričamo o digitalnoj kulturi, jer je digitalno široko rasprostranjen pojam ‒ to je mreža.
Možda je bolje reći jednostavno ‒ kultura.
Postoji mogućnost da ćemo se kroz par godina osloboditi reči „digitalno".
Ona i dalje vrši svoj uticaj.
Maršala Mekluana
Centra Pompidu
Instituta za savremenu umetnost
Institute of Contemporary Arts
Šangajskog bijenala
The Shanghai Biennale
Drago mi je što sam Vas upoznao.
„Resonate" festival
Ovo je neverovatan grad, ljudi su prijatni, obrazovani, kulturni, pristojno obučeni i postavljaju zanimljiva pitanja.
Hvala Vam.
Okrenuo sam se onim tehnologijama koje su danas aktuelne, koje danas otkrivamo i kao tehnologije i kao uticaj na sve sfere našeg života.
The language of new media
Ključna ideja knjige je ispitivanje uticaja digitalne revolucije u vizuelnoj kulturi koristeći teoriju i istoriju kinematografije.
Moje pitanje je: kako Vi vidite ovaj uticaj danas?
Jer ideja je postavljena 15 godina pre našeg razgovora.
Upravo tako.
Najpre, hvala Vam što ste perfektno sumirali knjigu, ni sam to ne bih bolje uradio.
Ono što smo zvali novim medijima 1999. godine, danas su postali mediji.
kineski
Ono što je trebalo da bude rezultat eksperimentisanja i da postane avangarda, postalo je mejnstrim.
Kako bismo mogli da postavimo neke polazne postavke na kojima počiva ova knjiga?
Socijalni mediji (društvene mreže) su postali masovni mediji.
Razvoj društvenih mreža nakon 2005. godine doprineo je tome da se koriste vizuelne karakteristike i uobičajeni jezik.
Ono što je bitno jeste činjenica da sada svako ima mali moćni multimedijalni računarski uređaj u džepu.
To je smartfon koji ima kameru.
fotografa
Instagramu
To je nekoliko stotina miliona slika.
Zamislite samo kakvu vizuelnu istoriju sveta ćemo moći da ispričamo.
To je nešto na čemu naša laboratorija sada radi.
Najpre je potrebno dati jedan kratak uvid u to šta je ta tehnologija.
Možemo li uporediti digitalnu umetnost na početku internet ere i sada?
Njene karakteristike, prenos, izazovi sa kojima se susreće i predviđanja dosta se razlikuju od onih početnih.
Ja mislim da je za to najznačajniji razvoj programiranja u poslednjih 15 godina i činjenica da danas mnogo ljudi programira.
Programiranje, kodiranje je bilo veoma velika stvar pre 15 godina, a sada je postalo nešto što donosi beneficije.
učenika
To je sve postalo moderno.
Java script-a
To je dovelo do toga da je sve manje dizajnerske aktivnosti.
Isto tako proučiti to mnoštvo tehnologija koje sa nalaze oko nas i koje se danas razvijaju i istražuju.
Digitalna umetnost se zapravo pretvorila u industriju.
S obzirom na sve to, šta su glavne karakteristike digitalne kulture u takvom kontekstu?
Danas?
Danas.
Ne znam da li uopšte treba da govorimo o digitalnoj kulturi, jer je digitalno široko rasprostranjen pojam ‒ to je mreža.
Postoji mogućnost da ćemo se kroz par godina osloboditi reči digitalno.
Uzmimo za primer bioskope.
Za neke možda još nismo čuli jer su tek ušle u laboratorije.
U početku su se bioskopi nazivali „pokretne slike" – imali ste slike koje se kreću, što je bilo sjajno.
Međutim, sada ih zovemo samo bioskopi.
Pokretne slike su se izgubile iz upotrebe.
Postoji jedna stvar koja je jako važna i na čemu radim poslednjih godina, a sada pripremam i knjigu.
To je činjenica da je naše društvo vođeno kontrolom da razume podatke.
Naučni podaci se koriste za postavljanje teorija, istraživanja.
Kada je u pitanju analiza masovnih medija, tu se koriste bilioni slika, tvitova.
To sve daje određene analitike, na primer, koliko je ljudi posetilo neki veb-sajt, kojeg su pola, iz koje zemlje...
Postoji opasnost od racionalizacije komunikacije.
Jer, ukoliko postoji nešto što treba da bude zvanično, izgubićemo slobodu izbora.
Bilo je potrebno utvrditi koje su to tehnologije dostigle svoju tačku ravnoteže, a koje su došle do onog stepena da ne vrše uticaj samo na oblast svoje primene već i na druge oblasti.
Na primer, ako ja napravim blok-post – članak u kome slika mora da bude na vrhu i da je potom prati tekst, svi blok-postovi izgledaće isto.
To je veoma zanimljivo.
Volela bih da Vas pitam kako Vi zovete ovo društvo.
Da li ga zovete informaciono društvo ili ga zovete mrežno društvo / internet društvo?
Opišite nam ukratko.
Mogao bih da upotrebim te termine.
Ali upotrebio bih jedan novi termin koji je karakterističan za razvoj našeg društva u poslednjih 5-6 godina.
Rekao bih da smo mi društvo velikog broja podataka.
Recite nam koja je tu bila glavna ideja.
Tu su u pitanju digitalne tehnologije, genetike, fotonike, novih izvora energije.
Govorio sam o projektima koji su rađeni u mojoj laboratoriji u poslednjih nekoliko godina i o nekim glavnim idejama.
Pomenuo sam istraživanje koje smo sproveli u laboratoriji, a odnosi se na Van Gogovu umetnost, odnosno na upoređivanje njegovih slika.
Takođe, govorio sam i o jednom malo većem projektu koji se odnosi na vizuelni jezik, gde je analizirano više od milion stranica.
To je zapravo primer kako mi možemo da koristimo projekte velikih podataka u kulturnim analizama.
To zvuči jako teško.
Razvili smo neke korisne alate koji su dostupni na vebu od 2010. godine.
Postoje teškoće.
Razgovori su objavljeni u autorizovanoj i stilski doteranoj formi, budući da živa reč ima svoju dinamiku.
Veliki broj tih tehnologija sada se nalazi u istraživanju, mnoge od njih obećavaju da će bitno promeniti svoju oblast.
Recimo, ako se radi sa nekoliko hiljada ili stotina slika – brže je, ako se radi sa milion slika, to traje dugo.
Ali konačna ideja je ista.
Veliki broj Vaših predavanja može se naći na internetu i može im se pristupiti.
Kakvo je Vaše mišljenje o autorskim pravima i širenju znanja u internet eri?
Pitanje autorskih prava nije tako jednostavno.
Jer svakako ljudi treba da budu plaćeni za ono što su stvorili.
Možda bi trebalo poraditi na korporativnom pravu kada su ove stvari u pitanju.
Kada je reč o pojmu, nisam sigurna da sam Vas najbolje razumela.
Vi smatrate kako je bolje da se ne koristi termin „novi mediji"?
Pa, mislim da to zavisi od konteksta.
Digitalni svet
Ali ovde imamo jedan ili dva departmana na univerzitetima ili u srednjim školama, pa je u ovom kontekstu još uvek relevantno govoriti o novim medijima.
Pa ako nešto ljudi koriste svakog dana, ako koriste svoje telefone svakog dana i proveravaju poruke, to već postaju masovni mediji.
Ako govorimo o upotrebi vizuelne kulture u društvu, onda nije najbolji termin „novi mediji", jednostavno
„mediji".
Kako Vi koristite društvene mreže?
Koristim ih svakodnevno.
Flickeru
Postavljam objave svakog dana.
Šta su ključne karakteristike, koncept ili alat za razumevanje savremene stvarnosti?
Vi pišete o bazi podataka.
A sada možemo da proučavamo kulturni socijalni život i iz velikog broja podataka (big data).
Mi gledamo slike, skidamo broj poseta tim slikama, koliko je sviđanja imala svaka od njih i gradimo kompjuterski model koji pokazuje koje se slike sviđaju ljudima.
U popularnoj kuluturi to su preferencije.
U svakoj od tehnologija koje vidimo u modernom vremenu možemo konstatovati da se njena primena razvija do određene granice koja odjednom počne da sprečava dalji razvoj.
I ne samo kada su slike u pitanju, već i književnost, ples, muzika, arhitektura, putovanja, kako se ljudi kreću kroz grad.
Postoji baš veliki broj aspekata kulturnog života koje povezujemo u našim studijama koristeći projekte velikih podataka (big data).
To daje dosta novih ideja.
I vodi ka tome da bolje razumete kulturu.
Kada pišete o kompjuterskoj umetnosti, digitalnoj umetnosti ili novim medijima, da li morate da menjate svako predavanje?
Jer se sve brzo menja.
Nešto se dešava svakog minuta, svakog sekunda.
I da i ne.
Najjednostavniji primer je primer železnice koja je krenula da se razvija u 19. veku i u jednom trenutku kada je sagledan sav značaj železnice, kada je počela da se koristi masovno za prevoz robe i ljudi, ustanovilo se da ne može da preveze onoliko robe koliko bi se želelo, jer šine to ne mogu da izdrže.
C plus
Bilo je samo nekoliko novih stvari nakon toga.
Ekran je proteklih godina postao osnovno sredstvo za pristup svim informacijama o kojima pišete.
Ekran je glavno sredstvo za pristup bilo kojoj vrsti informacija, bilo da su to nepokretne slike ili tekst.
Jednom ste rekli da istorija moderne tehnologije nadzora počinje od fotografije.
Šta to znači?
Možda ne sva tehnologija, ali većina moderne tehnologije, bez obzira na to da li je koristimo za umetnost ili propagandu, za društveni aktivizam, za nadzor poput kamera, radara i sl.
Može se smatrati da je fotografija preteča svega toga.
Ili moderni nadzor kada pratite jednu osobu, snimate kamerom.
Bilo je to pitanje neke sasvim druge oblasti – proizvodnje gvožđa, čelika, koja je ograničavala rast železnice.
Zanimljivo je.
Govorili smo o demokratskom potencijalu interneta.
Svi govore o tome.
Da li je to san?
Mislim da to nije samo san.
To se dešava poslednjih 25 godina.
Recimo, 1999. godine literatura u postkomunističkim zemljama preživela je samo zahvaljujući internetu.
Onda je nađen način da se relativno jeftino u velikim količinama proizvodi čelik, i to je bilo razrešenje te krize.
„Graduate Center" Gradskog univerziteta Njujorka
Veoma je zanimljivo raditi.
Ali prilikom prvog kontakta sa kompjuterom, nešto se desilo.
Obučavao sam se za umetnost sa 12 godina, ali sam išao i u posebnu školu za programiranje kada sam imao 15 godina.
Kada sam prvi put video kompjuter, odmah sam imao ideju da ću se jednog dana baviti vizuelnom komunikacijom, ali i da ću moći da pravim filmove od mojih slika.
Međutim, kompjuteri su tada bili jako spori i trebalo je mnogo vremena da se renderuje nešto.
Sada kada su kompjuteri brži, mnogo ljudi radi digitalne filmove i ja ne želim da se takmičim sa njima.
S druge strane, bila je i kriza kontrole.
Pacifiku
Obišao sam mnoga ostrva.
Bilo je to doba pre videa, vreme kada je tamo vladalo potpuno odsustvo slika.
ribara
Bilo je to zadivljujuće iskustvo.
Kada me pitate šta je moja motivacija za istraživanje tema o kojima pišem u knjizi, kažem kako volim da budem blizak sa ljudima.
Oliver Grau
Grauom
Virtuelna umetnost
istoričar umetnosti
Univerzitetu Donau
Pojam virtuelnosti nije nov.
Verujem da postoji još od antike.
Dešavao se veliki broj sudara vozova jer nije bilo načina da se javi nešto brže nego što je sam voz išao.
Ja vidim virtuelnu umetnost kao jedan element daleko šireg okvira koji bih nazvao medijska umetnost.
Pokrenuli smo seriju konferencija i seminara koji su posvećeni istoriji medijske umetnosti.
Svake godine u drugom gradu.
To je oblast sačinjena od različitih medijskih umetnosti: istorije umetnosti, kompjuterske nauke, antropologije.
Pokušavamo da okupimo ljude iz svih ovih oblasti i da radimo i stvaramo zajedno.
Samo se razlikuju.
Možda su lakši i sveobuhvatniji.
Treba naglasiti značaj stvaranja dokumentacije i baze podataka.
Pojava Morzeovog telegrafa je to razrešila.
Ta potreba me je motivisala.
Kritičko mišljenje danas je poništeno reklamerstvom, stvaranjem iluzija, velikim brojem medijskih poruka.
Želeo sam da pokušam da razmišljam i pišem kritički.
konzervatora
Treba nam dobro usklađena strategija za čuvanje.
Nažalost, određeni broj intervjua nije sačuvan, a razlozi su brojni.
Koje su ključne komponente obeležja današnjeg digitalnog sveta?
Muzeji koji ne otkupljuju mnogo dela iz ove oblasti trebalo bi da izmene politiku otkupa.
Neophodno je da se virtuelna umetnost izučava više sa teorijskog aspekta.
Svuda je situacija slična.
Nema novca.
Umetnička tržišta ne podržavaju medijsku umetnost i opredeljuju se za tradicionalnije umetničke radove.
kustose
Pokušavamo da pomognemo da se medijska umetnost bolje integriše u naše društvo.
Verujem da je ključna reč saradnja.
Jedino tako ćemo moći da promenimo ovo stanje i ostvarimo ciljeve o kojima sam govorio.
Vi navodite sve od telekomunikacija pa do konvergencije.
Pojedinac ili jedan univerzitet ne mogu ništa da učine sami.
Neophodno je da radimo zajedno, inače ćemo sve izgubiti.
recenzent
U knjizi je obrazloženo sve ono što je rađeno tokom istorije umetnosti, od najranijih vremena do danas i stavljeno je u kontekst jednog načina mišljenja.
Knjiga je bitna jer povezuje prošlost i sadašnjost i nagoveštava budućnost.
Ovo je osnova na kojoj će se graditi druge knjige i tumačenja za bavljenje ovom temom.
Kako Vi razumete pojam virtuelne umetnosti?
To je nešto što jeste i što nije.
Nešto što kao i svaka umetnička tvorevina govori o nečemu drugom i omogućava posmatraču da se prenese i unese u nešto što je nepostojeća stvarnost.
Sama virtuelna umetnost je stvaranje polja u kome je gledalac saučesnik.
To je i počelo sa telekomunikacijama.
Bez učešća i angažmana posmatrača teško je zamisliti da ta dela postoje.
Koje su ličnosti, dela i događaji odigrali ulogu u prihvatanju i davanju važnog mesta virtuelnoj umetnosti?
Sama društvena sredina igra veliku ulogu kako će umetnost biti prihvaćena.
Razlog zbog koga se pojavljuju sveobuhvatni prostori kao zamena za nekakav stvarni prostor.
Virtuelne slike su često bile izraz jednog materijalnog uspona.
Uslovno rečeno, boljeg života.
Taj bolji život je postao neka vrsta težnje da se potvrdi njegovo postojanje.
To je naivno kao sociološko obrazloženje.
Ovaj noviji period je mnogo posvećen materijalnoj kulturi i čuvenom pitanju imati ili biti.
Maštanje mora da se opredmeti na nivou virtuelnosti.
Prvi patent koji je deponovan 1937. godine bio je patent za prenos telefonskih razgovora digitalnim putem, kako se tada nazivala kodna impulsna modulacija.
Na nivou koji je fiktivan i nerealan.
Jasno se opredmećuje.
Na taj način virtuelnost postaje sastavni deo stvarnosti, čak i važniji deo stvarnosti za pojedine ličnosti.
To je omogućeno visokim tehnološkim nivoom u kojem egzistiramo ili do kojeg je civilizacija dosegla.
Time se uspostavlja jedna sasvim nova sredina u kojoj virtuelnost ima svoju punu legitimnost.
Često je čak i važnija od stvarnosti.
Jedan od ključeva za razumevanje u ovoj knjizi je pojam „uranjanje".
Na koji način ga Vi razumete?
To je ulaženje u delo.
Mislim da je pojednostavljeno.
Praktično su telekomunikacije bile prva oblast u koju je prodrla digitalna tehnologija.
Suština je da postoji delo i posmatrač koji gleda to delo.
Virtuelna umetnost je vezana najvećim delom za vizuelne umetnosti.
Iz toga se treba vratiti na to kako ona funkcioniše – kao jedan odnos posmatrača i dela i mogućnost da on sagleda i razume to delo.
Sve više delo opkoljava tog gledaoca.
Uranjanje je momenat kada on postaje deo ili sastavni deo tog dela bez koga ono ne postoji.
Kako Vi tumačite činjenicu koju ste pomenuli da je upravo najveći broj dela iz vizuelne umetnosti u samoj virtuelnoj umetnosti?
Oko prikuplja najviše informacija u jednom deliću ili u svakom deliću vremena.
Zvuk je isto vrlo bogat i prisutan i doprinosi utisku.
Grau
Virtuelna stvarnost je u srži ljudskog odnosa prema slikama.
Razlog je bio jednostavan.
Šta se promenilo u percepciji današnjih posmatrača?
Mnogo više se očekuje od njegove fizičke aktivnosti.
On šeta kroz delo.
Različite su senzacije kojima se izlaže oko.
Gledalac je nateran da učestvuje.
Svaka epoha je ostavljala mogućnost da gledalac shvati kako to nije stvarnost.
Ta mala razlika između onog što je stvarno ili virtuelno je, u stvari, vrednost umetničkog dela.
Termin „nova slika" je posebno naglašen u poslednjim poglavljima knjige.
Nova slika je novo viđenje sveta koje se zasniva na tradicionalnom shvatanju civilizacije u kojoj živimo.
O tome se govori kroz ceo dvadeseti vek.
Da bi ona došla u radio i u televiziju, bilo je potrebno još mnogo razvoja i još mnogo otkrića u baznim tehnologijama.
Možemo li da napravimo poređenje sa arhiviranjem nekad i arhiviranjem u dobu ekranske kulture?
Treba razlikovati dve stvari.
Jedna je arhiviranje – pravljenje datoteka koje su karakteristične za digitalne medije.
To je osnova delovanja.
To otvara mogućnost kombinovanja.
To dovodi do obilja informacija, što vodi u informatičku entropiju.
To postoji u svakom vremenu.
Svako vreme taloži određen broj informacija.
Zatim i film koji je vrlo dugo gledao sa visine na elektronsku tehnologiju.
Javlja se briga za virtuelna dela.
Ona pokazuju tendenciju da budu efemerna.
Mogu da se zabeleže raznim sredstvima, ali doživljaj ne može da se prenese u dokumentarno sredstvo.
Zbog razvoja medija često se dešava da novi mediji negiraju prethodne.
Stvari iz napredne prelaze u nazadne generacije.
Jedan broj dela neće ostati zapamćen.
Ali to je bitna karakteristika u kojoj živimo.
Efemernost svakog našeg trenutka.
Tek poslednjih godina počeo je da shvata do koje mere elektronika može da pomogne u izradi filmova.
To je upravo ono o čemu smo govorili.
Svaki novi medij zahteva neku novu obuku, novu pripremu.
Što je najgore, ne zna se koliko će trajati.
Koliko dugo će biti nov?
Vrlo kratko će biti nov.
Upravo zbog tehničko-tržišnih razloga.
Tehnološki mediji kao sredstva umetnosti kratko traju.
Problem je što se ne zna kolika je vrednost tih medija i koliko će trajati.
Da li smo osuđeni da ostanemo i bez uspomena i bez umetnosti?
Zato se pojačava doživljaj umetnosti u ovom trenutku.
S druge strane, i ona je dostigla nivo koji je bio potreban filmu.
To je jedan aktivan, jak trenutak života.
Ta katarza se dešava jednom i potom se nosi koliko smo sposobni da pamtimo.
Zamislite koliko bi bili ljuti svi koji kuvaju ako bi jednog dana vlada objavila da će vas od danas, ako menjate ili kopirate svoje recepte, zvati piratom i staviti u zatvor.
Pokreta za slobodan softver
Richard Stallman
GNU
Zadužbine za slobodni softver
GNU-ovu kolekciju kompajlera
GNU-ov debager
Vikipediji
Emaks
GNU Emaks
GNU-ove opšte javne licence
Zakona o autorskim pravima
Stolman
GNU Emaks-a
Prethodna nije bila dovoljna.
Zadužbina za slobodni softver
Pokret za slobodan softver
Free Software Foundation
Decenijama se bori za slobodu korisnika računarstva.
Šta je to slobodan softver?
Pokreta
Trebalo bi na početku razgovora da dam definiciju slobodnog softvera.
A slobodan softver znači da korisnik ima četiri esencijalne slobode.
Nulta sloboda je da radite sa programom, pokrećete ga i krećete se kroz njega onako kako vi želite.
Sloboda 1 je da proučavate izvorni kod softvera i sve što vas zanima i da ga onda promenite da bi radio ono što vi želite da radite.
Sloboda 2 je sloboda da pomognete svome susedu.
Da pravite kopije i onda ih dajete ili prodajete kome vi želite.
Nakon toga je neminovno počela da se širi i na druge oblike umetničkog izražavanja.
Sloboda 3 je da pomognete svojoj zajednici.
To je sloboda da objavite svoje izmenjene verzije programa i onda dajete ili prodajete kopije.
Prema tome, slobodan softver je onaj koji vam pruža sve četiri suštinske slobode koje sam nabrojao.
Ovo objašnjenje je možda novo za vas, ali sam siguran da ste ga već iskusili ako kuvate.
Ako koristite recepte – biće vam jasno.
Nulta sloboda je da kuvate prema receptu koji ste dobili, kada i kako vi želite.
U koju god svrhu želite.
Sloboda 1 je mogućnost da proučite recept, pročitate ga i da ga izmenite.
Sloboda 2 je da pravite kopije tog recepta i da ga delite drugima.
I Sloboda 3 je da štampate, objavite i delite svoju izmenjenu verziju recepta.
Šta je Vaš lični doživljaj kada je reč o digitalnom svetu?
Nije slučajnost što poredim recepte za kuvanje i softver.
Zajednička im je njihova praktična upotreba.
Ne pravite ih da biste izrazili svoje mišljenje ili zato što su lepi za čitanje, nego zato što obavljate neki posao sa njima.
Ljudi ih koriste i moraju biti slobodni da koriste programe kako žele: da ih menjaju i da sarađuju sa drugim ljudima sličnih potreba i interesovanja koji su oko njih.
U slučaju recepata o kojima sam pričao, to je samo jedna negativna utopija.
Ali u slučaju softvera, to je upravo ono što su oni uradili.
Ponoviću Vašu izjavu sa sajta, ali u formi pitanja.
Kada bismo Vas pitali da se odlučite za jedan fenomen koji Vas najviše interesuje i intrigira – šta bi to bilo?
Postoje brojni različiti načini na koje možete od programa da napravite slobodan softver.
Možete da načinite neku vrstu izjave kojom dozvoljavate korisniku da vežba i uživa u sve četiri slobode o kojima sam pričao.
Postoji mnogo različitih načina na koje možete napraviti tu licencu.
Te razlike imaju određene posledice.
GNU2 – opšta javna licenca
Posebna karakteristika ove licence je da objavite i distribuirate izmenjene verzije, ali i one moraju biti slobodne na isti način i sa istom licencom.
Kada kažemo licenca za slobodan softver, mi mislimo na izjavu kojom se korisniku daju sve četiri slobode o kojima sam govorio.
Bez neke vrste dozvole, zakonski posmatrano, softver nije ni slobodan ni besplatan.
Ako samo napišete program i objavite ga i ne učinite ništa posebno, to nije slobodan softver.
Ljudima će biti zabranjeno da ga kopiraju.
Ja sam prošao kroz period kada se digitalna tehnologija počela pojavljivati na radiju i televiziji.
I zato smo počeli da razvijamo licence za slobodan softver.
Neke od ovih licenci ne dozvoljavaju da izmenjene verzije programa budu slobodne.
korisniku
Ako vi dobijete taj program od mene, imate sve četiri slobode.
Ali neko ko ga dobije od mene može da ga distribuira dalje u veoma ograničavajućoj formi, bez ikakvih sloboda.
Ako je moja licenca toliko široka da dozvoljava ljudima da rade to, onda će mnogi ljudi dobiti ograničene verzije mog programa.
U pokretu za slobodan softver mi ne želimo da se upravo to desi.
Taj momenat tog naslućivanja ogromnih mogućnosti koje nam još nisu bile u rukama, ali smo videli da će pružiti daleko više, fleksibilnije i bolje nego što smo imali do tada ‒ jeste možda taj momenat.
GNU LINUX-u
Čemu se nadate?
Mi se borimo za slobodu i niko ne zna ko će pobediti.
Mnogo toga zavisi od vas.
Ako nam se pridružite u borbi, imamo više šansi da pobedimo.
Ako sedite sa strane – verovatno ćemo izgubiti.
Odbrana slobode je svačiji posao.
Mnogo je primera u svetu, a Vaši sugrađani to znaju bolje od mene ‒ da sloboda nije nešto što dolazi samo od sebe, već da morate da budete spremni da se borite za nju.
I u drugim oblastima života je tako.
S druge strane, drugi ključni element je bilo pitanje digitalne kompresije i konvergencije.
Nekada morate i život da date za slobodu.
Na sreću, u pokretu za slobodan softver to nije neophodno.
Male žrtve, sitne nelagodnosti ‒ to je dovoljno.
Ne morate da budete veliki heroj.
Morate samo da budete onaj maleni heroj.
Onda ćemo pobediti.
Odjednom svetovi telekomunikacija, audio-vizuelnog i računara postaju jedan svet.
Na kraju, moram da Vas zamolim da objasnite svoju rečenicu koju sam pročitala na veb-sajtu:
Hariju Poteru
Sud
Smatram da je ta odluka nečuvena, stoga sam pozvao na bojkot:
Ne kažem da ne treba da ih čitate, ostavljam autoru da to kaže.
Ja samo kažem da ih ne treba kupiti.
Sada to proširujem i na filmove – gledajte ih ako želite ali nemojte plaćati da biste ih gledali.
I ovo što danas radimo verovatno se snima na računaru.
A opet, uređivanje knjige je proces koji izmešta iz zone komfora i zahteva odluke koje bismo možda želeli da neko drugi donese.
Tamarin rad je nadaleko poznat i, iako bi slušaoci zaključili da su njeni gosti te „digitalne ikone", ona sama je velika digitalna ikona.
Od preko šest stotina emisija, trebalo je izabrati tek po koju.
Izbor je bio jednak, ili pak teži od onog kada treba da se vrši selekcija zvanica u prostoru koji je ograničen.
Taj momenat je za mene bio ključan i izuzetno značajan u ovoj oblasti.
Drugi izazov je bio način prikaza pojedinačnih emisija – transkript ili sažetak, i odlučismo se za nešto između, ne želeći da opteretimo knjigu verodostojnim transkriptom, a opet želeći da dočaramo ritam razgovora.
Izbor emisija je sužen na 58, i prikazane su u sedam, tačnije 6+1 oblasti.
Posebno je izdvojena „Prva digitalna ikona".
profesorom dr
Ostali razgovori podeljeni su u sledeća poglavlja:
Ipak, treba imati u vidu da ove podele nisu izričite, kao i da mnogi sagovornici „pripadaju" temama i drugih poglavlja.
Laboratoriji za robotiku
Važno mi je da istaknem da imamo izvanrednog audio-materijala za još najmanje dve knjige, sa sjajnim pojedincima, inicijativama i rezultatima u oblasti informaciono-komunikacionih tehnologija.
Koji su ključni elementi i ključna pitanja kada razmatramo odnos društva i tehnologije?
Aleksandrom Marinčićem
Sajma kratke elektronske forme
Avatara
Matriksa
Pirate sa Kariba
Znate, tehnologija neminovno menja društvene odnose.
Vladislave Gordić Petković
Pola Šara
pukovnik
Dragan Mladenović
Šošane Zubof
prezviterom
Tamarom
saradnikom
Džulijana Asanža
Sagovornici otkrivaju da je digitalna umetnost postojala još od 50ih godina prošlog milenijuma, koristeći tekst i zvuk, a da su deceniju kasnije počele da se rade i slike i 3D programiranja.
Oni su informativni, intrigantni, a opet lišeni senzacionalizma koji je sve prisutniji u medijima, pa i onim koji pokušavaju da se odupru (ne)kulturi.
Svako ko se početkom 2000. odlučio da uplovi u vode tehnologije, saoseća sa naslovom „Kada ljudima kažem čime se bavim, moram još pola sata da im objašnjavam šta je to".
Industrijska revolucija
„Da li radimo od kuće ili živimo na poslu?" jeste pitanje koje postavljamo poslednjih godina, kao što ga i ja postavljam dok pišem ovaj uvodnik.
Među naslovima su i oni koji ujedno pronose važne životne poruke, kao što su:
„Bitno je da imaš šta da kažeš ljudima", „Planeta i čovečanstvo mogu opstati ako nisu sebični", „Ljudi dovoljno ludi da misle kako mogu da menjaju svet – upravo su oni koji to čine" ili „Odbrana slobode je svačiji posao".
Za kraj, postavljam retoričko pitanje:
„Šta je zajedničko svim emisijama prikazanim u ovoj knjizi, ali i onim za koje se nadamo da će biti i na ovaj način opredmećeni u neko skorije vreme?
" Svakako da ih sve spaja Tamarina spontanost i umetnost pružanja sagovorniku prilike da kreira razgovor, a ne samo da odgovara na pitanja.
Tamarina
Bez obzira na oblast teme o kojoj se razgovara, entuzijazam je vidno prisutan i zaokružuje razgovor.
Revolucija, to je jedan potpuni obrt – obrće se celokupno društvo i njegove osnove.
Tamarini
Uređujući ovu knjigu zahvalna sam na prilici da se sa više pažnje udubim u poruke koje su emisije koje sam slušala slale i da se upoznam sa detaljima rada onih sagovornika čije sam emisije propustila.
Lično mi je žao što pojedine emisije nisu mogle da nađu mesto u ovoj knjizi, a nadam se da će za koju godinu biti uvršćene u neku drugu.
DIGITALNE IKONE
Bulevar Mihajla Pupina
Odnos između tehnologije i društva uvek je takav da bitno i ključno menja odnose u društvu.
e-mail: office@akademskaknjiga.com
Lektura i korektura
Daniela Kermeci
Kompjuterski slog
Marius Rošu
Obliq studio
Krajem 18. veka pojavile su se velike razlike između sela i grada – grad je preuzeo primat nad selom.
preduzetnika
Vidimo da je to korenito izmenilo društvo civilizovanog sveta tog vremena.
Ista stvar je i danas.
Kada gledamo uticaj digitalnih tehnologija na današnje društvo, vidimo da je velika promena počev od toga da su rascepi između generacija postali sasvim drugačiji.
NEVENA RUŽIĆ
Prisutni u knjizi nisu bolji od onih koji se u knjizi nisu našli.
Imamo sada mladu generaciju za koju se sve to podrazumeva i stariju generaciju koja se muči i neće da prizna da sve to ne može da razume.
Dolazi do dodatnog nesporazuma međugeneracijskog koji se dodaje klasičnim nesporazumima.
Sve više se menja odnos između klasičnih ekonomija i novih ekonomija zasnovanih na cirkulaciji informacija.
Na koje načine?
Sada je došlo do jedne bitne promene.
Informacija kao takva nije više samo jedan podatak, već je dragocena roba.
Pojavila se nova roba na tržištu – informacije i način cirkulisanja te robe.
Odnos između onoga ko je na izvoru tih informacija i onih koji primaju informacije bitno se menja.
Sada postoji jedna druga vrsta zavisnosti.
Svet počinje sve više da zavisi od sve manjeg broja velikih kompanija koje u svojim rukama drže glavne izvore softvera i hardvera koji su bitni za dalji napredak svake zajednice.
Kada bih počela da nabrajam koga sve nema, bilo bi jasno o čemu govorim.
vlasnika
Koji su ključni elementi kojima bismo mogli da opišemo položaj nas pojedinaca u takvom kontekstu?
Šta se sa nama zbiva?
Pojedinac je sada u jednoj neobičnoj poziciji.
S jedne strane mu je jako ugrožena privatnost i identitet.
Vrlo često on nije svestan toga.
Čist primer su „superkartice" u radnjama.
Sada odjednom neko preko te „superkartice" zna gde i šta kupujete.
prodavcu
To je jedan korak.
Ali, neću.
Postepeno postajete ogoljeni na javnom trgu.
To je jedan aspekt.
Drugi je da se pomoću svih tih novih tehnologija sve više prate pojedinci.
Ako imate kreditnu karticu, svaki put kada platite negde, zna se da ste kupili nešto u tom i tom broju.
Kada uključite mobilni telefon, zna se kod kog ste predajnika bili.
Velikog brata
Tamo su bile televizijske kamere i televizor vas je gledao, što danas nije naučna fantastika.
Vi ste u celom odnosu sve više praćeni i razgolićeni.
Samim tim, za te koji vas prate vi ste roba.
prodavac
prodavcem
Biće još knjiga.
Tu postoje načini da se čovek ne prepusti tome.
Kakva je uloga kulture u ovako opisanom svetu i onome što Vi nazivate
„umnožavanje kanala zabave"?
Uloga kulture je ključna.
Postoji teorija da je ceo sistem postavljen kao niz koncentričnih slojeva, a da je u jezgru kultura i da se dalje širi.
Tako da je kultura, što se kod nas nedovoljno uviđa, bitan pokretač društvenih i ekonomskih procesa.
U domenu kulture, još od
19. veka kada je došlo do raslojavanja na elitnu ili vrhunsku, popularnu ili masovnu kulturu, taj deo masovne kulture je hipertrofirao.
Sada se sve više okreće ka zabavi.
Na kraju, odgovor na pitanje šta se promenilo u periodu od prve emisije do danas naći ćete, nadam se, upravo u knjizi koja je pred vama.
Dolazi do hiperprodukcije zabave.
S druge strane, to se vidi kod bestselera.
Pišete i o odnosu novih tehnologija i „starih" medija i novih tehnologija i novih medija.
Da li postoji sajber-kultura, digitalna kultura, kiber-kultura – kako je označavate i definišete?
Postoji.
To se ogleda u vizuelnim umetnostima i na filmu i televiziji.
Jer ono što omogućava digitalna tehnologija u tim oblastima, čini da se javljaju novi proizvodi nezamislivi u onom prethodnom vremenu.
Ta kiber-kultura je alatka pomoću koje su urađene neke jako zanimljive i značajne stvari.
Tako da je ona pomogla i stvaranju vrhunskih dela i pomogla još većoj diseminaciji dela za najniži zajednički imenitelj.
Prva slika koju imam pred očima kada razmišljam o periodu od pre 20 godina jeste slika iz grada, kafea ili prevoza, svejedno.
Peto poglavlje Vaše knjige posvećeno je važnim pitanjima genetike i bioinženjeringa.
Genetska istraživanja su započela relativno kasno u odnosu na druge tehnologije.
Genetika je nešto čime se čovek odavno bavio ‒ samo ukrštanje raznih biljnih vrsta, izbor najboljih pasmina u nekom rodu.
Čovek se instinktivno bavio jednom vrstom genetskog izbora.
Današnja genetska tehnologija se bavi direktno igranjem sa genima.
Ono što se menjalo kroz 5-6 generacija neke pasmine, danas se to radi tako što se utiče direktno na genetski kod te životinje.
One osobine koje su nama zanimljive podstiču se direktnom intervencijom na genetskom materijalu.
To je taj element koji je vrlo značajan i može da donese velike koristi.
I donosi ih.
Mi pomoću genetike možemo da utičemo laboratorijskom manipulacijom genetskog materijala na razvoj biljaka i životinja.
Danas svi drže telefone u rukama, i to odavno više nisu telefoni već računari, veza sa svetom, kamere, alati za rad i razonodu.
To nas nužno dovodi do suštinskog pitanja ‒ odnos tehnologije i etike.
To je vrlo bitno pitanje.
S jedne strane, postoji opasnost da se zaletimo i poletimo za nekim novim tehnološkim dostignućem.
To je neophodnost opreza koji se nameće.
Doli
Dolazimo do pitanja koje je izuzetno bitno etički: da li se može i sme uticati na dalji biološki razvoj čoveka preko genetske manipulacije?
To se još uvek ne može.
Ali dosadašnja istraživanja pokazuju da će i to moći da se uradi jednoga dana.
Dolazimo do pitanja: šta ćemo modifikovati?
Pre više od 20 godina, kada je emisija počela, daleko manji broj ljudi je imao mobilne telefone.
Postavlja se pitanje ko određuje šta je lepše i bolje, ko će reći da bi mi kao ljudska rasa u budućnosti trebalo da izgledamo ovako ili onako.
To pokreće jedan veliki broj ozbiljnih etičkih pitanja koja se vrlo glasno čuju.
Ta ideja o modifikaciji se polako naslućuje.
Moramo da budemo informisani kada su tehnologije u pitanju, a moje pitanje za Vas biće pitanje kojim je naslovljeno poslednje poglavlje knjige:
„A šta dalje?"
Treba davati punu podršku razvoju novih tehnologija jer će one doneti neke nove mogućnosti i vidike.
Istovremeno treba veliku energiju uložiti u razvoj etike i etičkih pitanja u vezi sa zloupotrebom tehnologije, a svaka se tehnologija može zloupotrebiti.
Pišete i o nanotehnologiji i o tome šta je kriogenika.
Ovo su termini koji se pominju u poslednje vreme i važno je da znamo šta oni podrazumevaju.
„Nano" je matematički izraz koji je jednak deset na minus deveti, ili znači jedan pa devet nula.
Nadam se da će vam ova knjiga pružiti inspiraciju, informacije i novo razumevanje digitalizacije.
Ta tehnologija se naziva nanotehnologijom jer omogućava manipulaciju materijom na nivou molekula koji su u nanorazmerama.
Tako modifikovati materijale, tako pripremiti i obraditi materijale za određene namene, što se ne bi moglo postići makroputem.
Ta nauka se razvija i na njoj se dosta radi.
To je nauka koja će omogućiti proizvodnju specijalnih instrumenata.
Kriogenika je pitanje niskih temperatura.
Postoji temperatura takozvane apsolutne nule ili -273 stepena Celzijusova, na kojoj materijali postaju hiperprovodnici, plemeniti gasovi prelaze u čvrsto stanje.
Može se postići, ali uz užasne troškove.
Ona bi mogla bitno da utiče na razvoj digitalne tehnologije.
Onda bi računari trošili daleko manje električne energije, mogli bi i procesi procesiranja da se bitno ubrzaju.
Kada ste završili pisanje i kada je knjiga objavljena ‒ koje su se nove nedoumice javile?
Budite spremni da se zaputite na putovanje kroz ideje i koncepte koji oblikuju našu digitalnu budućnost.
Koji planovi i ideje za naredne tekstove?
Kao i uvek, kada završite i kada prođe jedno kratko vreme, počnete da razmišljate da li je sve unutra što je trebalo da bude, da li je trebalo nešto doraditi, da li je dovoljno pažnje posvećeno pitanjima.
„Od samih početaka razvoja ljudske vrste čovek je stvarao mašine da bi olakšao svoj rad i svoj položaj.
sluge
Kao i uvek, čovekova kreativnost vodi svet napred.
Ali ga, opet kao i uvek, primorava da napreduje – hodajući po ivici noža.
DigIko main corpus
Linked Open Data edition of the DigIko corpus converted from TEI XML to NIF 2.1, with named entity annotations and Wikidata links.
8861 segments; 4781 entity mentions; 3825 Wikidata links
Digital humanities
Named entity linking
Serbian language resources
DigIko: Digital Icons 20+ as a TEI corpus annotated with named entities and linked to Wikidata
DigIko: Digitalne ikone 20+ kao TEI korpus anotiran именованим ентитетима и повезан са Википодацима
Pre tačno 33 godine održano je prvo predavanje na predmetu Računarske mreže na Univerzitetu u Beogradu.
To prvo predavanje je bilo na predmetu koji je prvi put uveden na Univerzitetu u Beogradu.
Preduzeća su tražila da se u okviru obrazovnog formalnog procesa kod nas napravi univerzitetska nastava i da se naši stručnjaci obrazuju na našim prostorima.
Onda je meni, kao mladom naučniku koji je tek stasao i bio oran za rad, dao zaduženje da pripremim taj predmet.
Imao sam pomoć od starijih kolega.
Bila je deo jedinstvenog evropskog sistema.
U vreme kada sam pripremao predavanje, u državi je bilo oko 1000 priključaka same te računarske mreže YUPAC, koja je služila samo za poslovnu svrhu jer je bila poprilično skupa za privatnu upotrebu.
Stariji profesori sa našeg fakulteta su to videli i dali su mi šansu da radim dalje i da se razvijam u toj oblasti.
Tek deset godina nakon tog predavanja u nastavnom planu Univerziteta u Beogradu počeli su da se inicijalno pojavljuju predmeti koji su navedeni kao računarske mreže.
Da li je bilo zainteresovanih studenata?
Prva generacija je brojala oko 150 studenata koji su slušali predmet.
Internet počinje negde početkom 70-ih godina, kada se prvih nekoliko fakulteta u okviru američkog projekta povezalo i pomoću poprilično rudimentarnih metoda povezivanja počeli da razmenjuju informacije.
Evropa nije u to vreme mnogo polagala u internet.
Jedan od vodećih protokola bio je OSI protokol, ali nije imao šanse protiv tehnički inferiornog internet protokola koji je bio prilagođen novim PC računarima, jeftin za upotrebu.
Ovolika količina programera koja se traži na tržištu posledica je toga što se svi sistemi baziraju na tehnički inferiornom protokolu koji zahteva mnogo više programerskog rada.
Današnji studenti su navikli na power point prezentacije, učenje na daljinu, razna digitalna pomagala itd.
Šta kažu studenti?
U kojoj se meri razlikuju studenti u pogledu želja, ambicija i interesovanja?
Te prve generacije i današnji studenti.
Da su tadašnji studenti imali mobilne telefone, verujem da bi ih oni jednako koristili kao i danas.
Mislim da što se tiče entuzijazma, studenti se uopšte ne razlikuju.
Poznato je da u Evropi nedostaje veliki broj ljudi u oblasti informacionih tehnologija.
Godišnje diplomira oko 1000 studenata.
Uvek postoji broj studenata koji su orijentisani ka akademskom okruženju.
Od druge polovine, veliki broj univerziteta su iza BU na listi.
U ovom kratkom razgovoru pokušali smo da damo jedan nacrt, osnovu za razmišljanje i definiciju nekih pojmova o kojima ćemo govoriti u emisiji „Digitalne ikone": o digitalnom svetu u kome živimo.
Entuzijazam profesora univerziteta je najvažniji u naučnom i istraživačkom radu.
Moja malenkost je imala tu čast da bude jedan od projektanata računarske mreže u to vreme.
Tada se dogodio raspad celog obrazovnog sistema u Jugoslaviji.
Trebalo je da mi napravimo taj srpski deo.
Preneseno je i na studente koji se bave računarstvom, mrežama uopšte.
Godine 2001. osnovao sam postdiplomske studije na FON-u za elektronsko poslovanje.
Okvirni projekat u okviru koga smo sarađivali bio je „Sistem naučnih i tehnoloških informacija Jugoslavije".
Od tog vremena potiče i današnja Univerzitetska biblioteka.
Imali smo dosta neprilika vezano sa sankcije i raspad Jugoslavije.
Naročito je neprijatna bila situacija sa Slovencima.
Slovenci su tada želeli da zadrže administraciju nad .yu domenom, lično mislim samo da bi nas držali što dalje od razvoja računarskih mreža.
Kako danas sebe vidite kao predavača?
Da li su važne slične stvari kada je reč o radu sa studentima?
Da je najvažnija primena sve te tehnike u biznisu – da se rađaju neki novi poslovni modeli i da mi treba da ih istražujemo i prenesemo studentima.
Digitalne ikone.
Nama nedostaju doktorandi.
Ja mislim da u okviru svoje katedre imam jednu od najboljih doktorskih škola u Evropi.
Cilj je da napravim doktorsku školu i doprinesem generisanju nove generacije profesora koji će moći da odgovore svim onim potrebama koje savremeno društvo postavlja pred obrazovni proces.
Virtuelna realnost će postati nešto slično onome što smo imali prilike da vidimo u Matriksu.
I ja sve tako uradim, organizujem da dođemo u Dubrovnik i ja ga pitam:
„Jelte, profesore, kad će onih 10.000 dolara da nam legne na račun?’’ „Jao, zaboravio sam da ti kažem.
Bio je u timu koji je projektovao CER-10.
Između ostalog, išao je hodnikom i nosio knjigu čiji sam ja autor.
Pitao me je da li ja znam tog Popovića.
Pozvao sam Tomovića.
Zamolio sam uvaženog profesora da održi čas umesto mene.
Rajko Tomović je ustao i rekao da ima nešto da pita.
Rođen je nedaleko od Sombora 1. novembra 1919. godine.
Uhapsio ga je Gestapo.
Bio je u zatvoru u Trepči.
On je meni dao priliku da organizujem konferenciju u oblasti rehabilitacije koja se održava u Dubrovniku svake treće godine.
I ja sve tako uradim, organizujem da dođu u Dubrovnik, lepo leto, fantastično.
I sad, mi smo već u Dubrovniku i ja ga pitam:
„Jelte, profesore, kad će onih 10.000 dolara da nam legne na račun?"
I gosti dolaze a ja nemam pare da im platim hotel Ekselzior, ali imam neke druge ideje.
Kako bismo mogli da sažmemo priču o tome koji su sve doprinosi Rajka Tomovića?
Rajko je uhvatio taj princip.
Rajko počinje da razmišlja o tome kako mi možemo da opišemo svet jedinicama i nulama.
To je projekat „Beogradska šaka".
Na tom projektu je počela da radi i grupa sa Instituta „Mihajlo Pupin".
Tomović je zaslužan za razvoj digitalnih računara 60-ih.
Njegova ideja šake pretvorila se u prvu „beogradsku ruku", kasnije se proizvodila na raznim mestima.
Odnosno, da se obrazuju teoretičari za radikalno nove umetničke situacije.
To je jedno interesantno vreme u kome Tomović dobija primat.
Industrija daje pare za organizaciju sastanaka i drugih stvari, naučnici učestvuju na sastancima.
Oni su tih godina postajali redovni profesori, ali su prvo malo pekli zanat.
Pomenuli smo veštačku inteligenciju.
Nemam ni najmanju dilemu da je Tomović vrlo pažljivo razmatrao i nije odobravao da će računari da upravljaju našim životima.
Inženjer koji je radio na tom projektu pomerao je nogu.
Napravljena su pravila koja su ugrađena u veštačku inteligenciju.
Da nije došao Vukobratović i ušao u tu laboratoriju, podigao je na potpuno drugi nivo, ne bismo imali robotiku koju imamo danas.
Naučnici su ljudi koji pokušavaju da odgovore svojoj radoznalosti.
Ta institucija je bila vođa projekta akademske mreže tadašnje Jugoslavije.
Registar nacionalnog internet domena Srbije još jednom podseća korisnike interneta da danas tačno u podne ovaj domen prestaje sa radom i apeluje na građane da sprovedu kontrolu i izvrše izmenu određenih podataka i protokola kako bi nastavili sa korišćenjem internet servisa bez problema.
Registar nacionalnog domena Srbije podseća građane da će sve internet adrese koje koriste a završavaju se sa .yu postati nevažeće, a sve internet prezentacije sa istim završetkom biće nedostupne od danas u podne.
Danas je veoma važan datum za srpski internet.
Danas u podne administrator će sve podatke o tih 4000 domena skloniti sa servera koji je određen da odgovara na pitanja gde se nalaze .yu domeni.
Korisnici koji budu pokušali da dođu do adresa koje se završavaju .yu domenom dobiće poruku da ova adresa više ne postoji.
Šta je potrebno izmeniti od podataka nalazi se u dokumentu koji možemo da pronađemo na sajtu Registra nacionalnog domena Srbije.
Korisnici će morati da svoje bukmark zapise preprave i pregledaju.
Ako se desi da neki servis ne radi, znate od koga ste dobijali adresu servisa, na sajtu ponuđača servisa sigurno stoji nova .rs adresa i stoji uputstvo kako da podesite mejl ili veb-mejl.
Vi ste još 80-ih bili administrator jednog čvorišta...
Mi smo 1989. godine bili prva zemlja iz Istočnog bloka koja je primljena u tu računarsku mrežu.
Naši naučnici su tada imali mogućnosti da razmenjuju mejlove i dokumenta sa ostatkom sveta.
Projekat je prekinut zbog sankcija UN 1992. godine.
Tada smo u tehničkom odboru EARN-a razmišljali i razgovarali o mrežnim rešenjima koja će zameniti postojeću akademsku mrežu.
Internet je tada uveliko funkcionisao u Americi.
Internet je tada u Americi funkcionisao takođe u akademskom okruženju, mada je već bilo naznaka da će se dozvoliti i komercijalna upotreba.
U Evropi nije bilo pomena o komercijalizaciji akademske mreže.
Za nas je neophodno da na početku razjasnimo, odnosno definišemo dva ključna pojma o kojima ćemo, između ostalog, govoriti u emisiji „Digitalne ikone": jedan je multimedija, a drugi novi mediji.
Velike kompanije su imale svoje privatne mreže koje su koristili njihovi zaposleni u okviru svojih poslovnih obaveza.
Godine 1994. dobili smo nazad na upravljanje .yu domen posle dužeg dopisivanja sa Džonom Postelom koji je u to vreme administrirao globalnu internet strukturu.
Tek sa povratkom .yu domena u akademsko okruženje u Beogradu, internet je mogao da se razvija.
Ja sam nastavila da volontiram na održavanju .yu domena i posle 1995. godine, sve dok nije formiran Registar nacionalnog internet domena Srbije 2007. godine.
Imali smo veliki problem sa brojem korisnika kada je internet ušao u komercijalnu upotrebu.
Naš pravilnik je ograničavao jedan domen po jednom pravnom licu, što je jako veliko ograničenje.
Formiranjem Registra nacionalnih domena Srbije, sa naplatom domena stvorili su se finansijski uslovi da se plate ljudi, da se napravi odgovarajući softver, da organizacija počne da se gradi i napreduje.
Registar nacionalnih internet domena Srbije je fond, nezavisna, neprofitna organizacija, van državnih struktura.
Već 2006. godine bilo je jasno da će se pojaviti novi domen koji će da predstavlja Republiku Srbiju.
Spisak osnivača imate na sajtu www.rnids.rs.
To je inicijativa koju je pokrenuo Registar nacionalnih internet domena Srbije.
Potrebno je da pronađemo niz znakova koji će da predstavljaju Srbiju na ćiriličkom pismu.
Kada se desila poplava u okolini sela Jaša Tomić, internet je iskorišćen na najbolji mogući način.
Usvojen je Zakon o oglašavanju.
Ovo je događaj koji se desio u januaru, tada je prezentovan prvi nacrt Zakona o oglašavanju.
Ono što je bitno za informacione tehnologije i za nas koji ih koristimo jeste to da je pod uticajem Centra za razvoj interneta ubačeno nekoliko članova koji zabranjuju slanje nezatraženih komercijalnih poruka – spam.
Nakon toga osnovana je Agencija za telekomunikacije.
U januaru je procurela informacija o tome da je predložen sastav Upravnog odbora ove bitne agencije.
Danas često umetnici kombinuju klasični pojam multimedije povezujući, na primer, sliku, skulpturu, fotografiju i video.
Nakon toga potpisana je Konvencija Saveta Evrope o sajber-kriminalu.
Ova konvencija je napravljena u okviru Saveta Evrope koji okuplja više od 48 država.
Ukinut je monopol Telekoma.
Telekom je izgubio ekskluzivno pravo da pruža sve vrste sadašnjih i budućih usluga u oblasti fiksne telefonije i drugih usluga, kao što su bele i žute strane.
Akcija tužilaštva protiv nacističkog delovanja na internetu i osnivanje Specijalnog tužilaštva za visokotehnološki kriminal takođe su se desili 2005. godine.
Jedna od akcija državnih organa na suzbijanju bila je potpisivanje Konvencije o sajber-kriminalu, ali mnogo bitnije je to što je na inicijativu tužilaštva donet i zakon koji ima užasno komplikovano ime:
Zakonom nisu definisani aspekti međunarodne saradnje i to će morati da bude regulisano na neki način.
Na primer, policija je obavila istražne radnje, ali kada je tužilaštvo krenulo u akciju protiv domaćih sajber-pedofila, napravilo je par grešaka sa računanjem vremenskih zona.
Da pomenemo i upotrebu interneta u kriznim situacijama na primeru mesta Jaša Tomić.
To je bila krizna situacija – poplava u okolini sela Jaša Tomić.
Strategija razvoja informacionog društva – o tome smo pričali svaki put kada ste gostovali.
Konačno imamo Nacionalnu strategiju, ne bih pričao o tome da li je dobra ili loša.
Strategija je preporučila dosta stvari, jedna od najbitnijih je formiranje tela na nivou Vlade za informaciono-komunikacione tehnologije.
Nakon toga, usvajanje Strategije Srbije za pridruživanje EU – poglavlje o informacionom društvu.
Centar za razvoj interneta je napravio spisak kratkoročnih prioriteta koje bi naša zemlja trebalo da ispuni na putu pridruživanja.
Preskočili smo čuveni ADSL.
Neću pominjati koliko kasnimo sa primenom ADSL, jer smo ga napokon dobili.
Počeo je sa uvođenjem samo u Beogradu, nažalost.
Tokom 2005. uvedeno je oko 8000 ADSL linija.
Rekli ste da su internet provajderi počeli blago da se bave regulisanjem piraterije.
Značajno je što su internet provajderi na sopstvenu inicijativu krenuli da se bave problemom piraterije.
Postali ste član Internet korporacije za dodeljena imena i brojeve.
Ja sam imenovan u Odbor za nacionalne internet domene i nadam se da ću sa tog mesta moći dosta da pomognem našoj zemlji kada je u pitanju naš nacionalni internet domen.
U Vankuveru je bio moj nulti sastanak.
Svaka tri meseca se organizuje sastanak na drugom kontinentu radi omogućavanja što lakše participacije i kako ljudi ne bi morali stalno da putuju u Ameriku.
Telekom je rekao da je smanjio broj dvojnika za oko 100.000.
Ovaj pojam ne postoji u Zapadnoj Evropi već duži niz godina.
Pozivamo Telekom da objavi kada će ukinuti sve dvojničke linije koje postoje.
Agencija za telekomunikacije je krenula u regulisanje prenosa glasa preko interneta.
Agencija za telekomunikacije je krajem novembra pokrenula pitanje pravnog regulisanja prenosa glasa preko interneta.
Pojava većeg broja operatora koji omogućavaju ovu uslugu dovela bi do velikih pogodnosti za građane.
Bitno je što je veliki broj predstavnika privatnog i nevladinog sektora uzeo učešće u izradi Nacionalne strategije o informacionim tehnologijama.
Takođe, tu je i Agencija za telekomunikacije.
Tadašnja Jugoslavija je 1970. godine spadala u 20 država po broju instaliranih računara, a 1960. godine u 6 država koje su imale znanje i ovladale tehnologijom da se napravi kompjuter.
Godine 1986. moja ekipa je uvela bazu matičnih knjiga rođenih u opštini Savski venac.
24. septembra 2002. godine emitovana je prva emisija „Digitalne ikone"; 26. septembra 2017. godine emisija je „napunila" 15 godina.
Šta kaže Vikipedija?
Objavio je oko stotinu stručnih članaka iz oblasti informatike i tri knjige kao koautor.
Pojam medija najčešće bi mogao da se razume na taj način da se kaže da je to svaki posrednik.
Godine 2013. objavio je monografiju Četrdeset godina Društva za informatiku Srbije.
Nikola, da krenemo redom.
Jer smo, evo sada, dok smo se pripremali za razgovor i vraćali se nekoliko godina i decenija unazad, zapravo shvatili da ste Vi živeli u nekoliko država, ali Vaš put je počeo u SFRJ.
Moji prvi susreti sa računarstvom i informatikom bili su 60-ih godina kada sam kao student imao prilike da čujem šta su to računari.
Ja sam kao student radio seminarski rad, program sam pisao na sistemu bušenih kartica.
Testirao sam ga u Saveznom zavodu za statistiku.
U tom smislu, medij jeste i gest glumca na sceni, njegovo telo kada on posreduje određenu ideju.
Tako sam iskoristio priliku koju mi je ponudio Branko Pešić.
U toj službi sam zatekao tri službenika i sa njima krenuo.
Imao sam jaku podršku tadašnjeg gradonačelnika.
On je bio jako koristan jer je postavio metodologiju informacionog sistema Grada Beograda.
Njega mora da odobri glavni menadžer.
Projekat prolazi kroz faze koje moraju biti verifikovane od strane naručioca.
Na primer, Hamlet.
Vi ste diplomirali na Ekonomskom fakultetu.
Tada smo u Gradu Beogradu otpočeli jedan intenzivan razvoj.
Mnogo nam je pomogao IBM.
Imao sam tri obuke kod njih u Sloveniji.
On je medij za Hamleta.
Danas su to kol-centri, a mi smo ih zvali Služba za obaveštavanje građana.
Godine 1960. napravili smo prvi računar CER-10.
Prvi primerak tog računara otišao je u TANJUG.
DRUGO POGLAVLjE: Inženjerstvo, računarstvo, internet 33
Sa raspadom Jugoslavije smanjilo se tržište gde smo mi mogli da prodajemo računare.
Kada smo to pokazivali ministrima, oni su nas gledali malo čudno.
I to su, zapravo, televizija, kompjuteri, video i čitav niz pomoćnih sredstava posredovanja i realizovanja zamisli umetnika.
Mi smo tada kao država koja je bila pod embargom UN ipak po stručnoj liniji ostvarivali saradnju, i ja sam bio član tog međunarodnog komiteta za rešavanje problema 2000.
Imali smo stalnu komunikaciju sa jednim komitetom pri UN koji se bavio tim problemom.
Mi smo te smernice usvojili i strogo po njima koordinirali saradnju sa svim kompanijama u tadašnjoj Jugoslaviji.
Detaljno smo objašnjavali šta treba da se uradi da bi se premostio problem, slali smo detaljne izveštaje tom komitetu EU.
Najkritičniji je bio EPS.
Ja sam morao oko 2 sata da pošaljem UN izveštaj da li svi sistemi funkcionišu.
On je počeo da se gubi i nestali su stručnjaci koji znaju da reprogramiraju te programe.
Mislim da se istorijska prošlost računara u Srbiji dosta ignoriše ili predaje potpunom zaboravu.
Jedina svetla tačka je bilo nastojanje Društva za informatiku Srbije, koje je i obeležilo 50 godina digitalnog računarstva.
Možda možemo da pokušamo da te promene povežemo sa promenom informacionog društva u Srbiji?
Mene je impresioniralo interesovanje Zorana Đinđića za tu stvar.
Tragično je nastradao i mi mnogo godina nismo videli veliku podršku i razumevanje od strane izvršne vlasti za sve ovo.
Informaciono društvo u Srbiji se razvijalo spontano.
Društvo za informatiku Srbije je bilo angažovano, naročito posle 2000. godine.
Tu smo imali dvogodišnje „obaranje" sa Vladom: kako i šta, da li može da bude manja stopa itd. i na kraju smo uspeli!
U svom radu, pisanju i tekstovima insistirate na tome da mi imamo dovoljno domaće pameti, dovoljno inženjera i ostalih stručnih ljudi koji mogu da naprave, pripreme i primene kvalitetne softvere uprkos svim situacijama i lomovima kroz koje smo prolazili poslednjih godina.
Sve velike kompanije koje zapošljavaju po dve ili tri stotine naših inženjera, one su sada internacionalne kompanije.
S druge strane, kada je Društvo za informatiku Srbije organizovalo određene događaje, imali ste priliku da sarađujete sa medijima i da im ponudite određene informacije.
TREĆE POGLAVLjE: Društvo i pojedinac 133
Zato sam i pokrenuo IKT bilten u kome plasiram vesti šta se dogodilo u oblasti informatike u proteklih 15 dana.
Društvo za informatiku Srbije.
Mi ukazujemo da nema velikih IT projekata u Srbiji, imamo inferiornost IT nastave u našim školama.
Razvijaju se pametni gradovi, pametne fabrike, roboti će zamenjivati veliki broj radnika, doći će do reorganizacije banaka i svega ostalog, postupno će nestajati šalteri.
Mi ćemo da anonsiramo ideju Digitalna Srbija.
Vaša emisija imala je veliku ulogu u dosadašnjem razvoju informatike u Srbiji.
Prvo moram da Vas pitam o Galaksiji.
Jedna grupa mladih entuzijasta iz Novog Sada počela je jedan pravi dokumentarni film o tome, gde će to biti malo lepše ispričano nego što ću ja sada ispričati.
Bio sam sa suprugom na letovanju u Crnoj Gori.
Bio je to, u stvari, neki reklamni papir firme RCA s njihovim procesorom, tu su objašnjavali njegovu arhitekturu.
Ovi iz RCA su mi dali ideju da možda može uz pomoć procesora i njegovog softvera da se generiše taj video-signal, tako da hardver bude jednostavan i jeftin.
Uskoro ste upoznali Dejana Ristanovića i, da se malo našalim, ostalo je istorija.
Oni su to priređivali i prevodili na hrvatski jezik.
Onda naprave papazjaniju koju više ni autor ne može da prepozna.
Na moju sreću, jedan prijatelj mi je rekao da zna Dejana Ristanovića koji sprema prvi boj tog kompjuterskog časopisa.
Eto, tako sam upoznao Dejana Ristanovića koji je bio oduševljen time, i tako je sve počelo.
Urednik je odmah video šta će od toga biti i on je vrlo pametno krenuo sa celom akcijom.
I eto, tako smo dobili projekat za Galaksiju.
To je bilo vreme i rada i druženja sa Zoranom Modlijem.
Zoran je mnogo lepog posla tu uradio, njegova je ideja bila da preko radio-talasa emituje digitalne zapise.
Pre nego što dođemo do devedesetih, ima jedna zanimljiva priča iz 1989. godine – krađa projekata od strane Tajvanaca?
ČETVRTO POGLAVLjE: Komunicirati digitalno 223
Tajvanci su jednostavno ukrali kompletan projekat i prodavali ga kao svoj.
Vi ste taj neki period i to snalaženje oko elementarne egzistencije pokušali da rešite servisiranjem prvih digitalnih foto-procesora i počeli ste saradnju sa časopisom PC Press.
Pomenuli ste mi jedno neočekivano spasenje u vidu Epla?
Svi smo se tada plašili da ćemo dobiti onaj plavi koverat od Vojnog odseka gde se pozivamo na čast i dužnost.
Prošli smo kroz neku vrlo brzu obuku, neko gađanje u Bubanj Potoku.
Naš starešina je pitao svakog od nas šta radi u civilstvu.
I on kaže da u našoj komandi imaju jedan Epl kompjuter koji ne radi već dve godine i niko ne ume da ga popravi i pita da li bih mogao da ga pogledam.
Dobijem tako jedan džip i vozača koji me je odvezao kući.
Kada sam ga doneo tamo i kada su videli da radi, taj moj starešina mi donosi moju vojnu knjižicu i kaže mi nešto što me je baš šokiralo.
Te Noći muzeja su bile zaista divno organizovane.
U drugoj polovini 80-ih i tokom 90-ih ljudi su pravili neke ružne šale u vezi sa Galaksijom.
Kompjuteri su, naravno, napredovali, Galaksija je ostala ista kakva je bila na početku – nije bila ni bolja ni gora.
Uzme, recimo, i uporedi performanse Galaksije sa performansama njegovog novog telefona ili tako nešto.
Kao kada biste uporedili avion koji su pravila braća Rajt sa današnjim nekim turbomlaznim lovcem.
Poznajem ljude iz Amerike koji su upotrebili taj izraz i ja ga rado koristim jer je dobar.
Tražili su jedan primerak Galaksije da ga izlože.
Kada kažete „Galaksija", mislite na računar, ne na časopis?
Kada kažem „Galaksija", uvek mislim na računar.
Kasnije, u nekom periodu, pomenuli ste borbu protiv savremenog sujeverja, put koji Vas je vodio u Kaliforniju.
Nastala je na osnovu istoimene emisije koja se više od dve decenije emituje na Radio Beogradu 2.
PETO POGLAVLjE: Umetnost u digitalnom, digitalno u umetnosti 265
Na kraju, svako od njih na duge staze biće siromašan, a bogat će biti samo moj poslodavac koji organizuje te grupe i koji drži taj kazino.
Polako dolazimo do današnjih dana i razvoja prvog interaktivnog bedža za Novosadsku hakersku konferenciju.
Posle toga sledi upoznavanje sa liderima jedne firme i ponuda da napravite prvi bedž.
Postoje sada grupe konstruktora koje se okupljaju po svojim konferencijama, to su te hakerske konferencije.
Tu se okupi od 15.000 do 30.000 svetskih hakera.
Jedna možda od najbolje napisanih knjiga, u ovom delu sveta jeste knjiga Marine Gržinić o elektronskoj kulturi i elektronskoj umetnosti, ili umetnosti u doba elektronske kulture.
Posle toga sam se našao sa osnivačem SupplyFrame-a, jednim od dva osnivača.
To je naš čovek Aleksandar Bradić.
Razgovarao sam sa njim i on mi je rekao da je u pripremi prva hakerska konferencija koja se održava u Beogradu 2016. godine.
Mislio sam da treba ponuditi neki početni oblik i da ja to mogu bolje da isprojektujem za ovu beogradsku konferenciju.
Rekli su mi da napravim bedž i za jesenju konferenciju koja se odvija u Kaliforniji, pa da onda tamo budem gost.
Međutim, kada oni kažu da „radi", misle na to da je dobro primljen od publike.
Tamo ima više publike koja to doživljava na drugi način.
Prethodno ste odbili ponudu da radite u Nasi.
Ja imam puno slobode tu, a opet radim te izazovne projekte, koji će raditi na Marsu ili u orbiti.
U sredu 24. marta 1999. godine oko 21 sat Goran me je zvao i pitao šta ćemo da radimo.
Vojislave, na početku kažite nam samo par reči o tome kako je izgledao internet u to vreme.
Voja Rodić:
Ukupni kapacitet svih provajdera je bio 8 megabita u sekundi.
Inet je tada bio firma stara dve godine, koja se bavila informatičkim uslugama, veb-hostingom,, izradom prezentacija, informatičkom obukom.
ŠESTO POGLAVLjE: Literatura o/u digitalnom 359
Već oko petnaest do osam napunio sam pun rezervoar, kada sam čuo eksplozije u daljini (aerodrom Batajnica).
Iako je znao da ne volim da me zove gazda, pitao je:
„Gazda, šta ćemo da radimo?
Tada su domene mogla da registruju samo pravna lica i to samo jedan.
Ujutro, umesto uobičajenog sajta o nama, uslugama koje pružamo itd. ‒ nekoliko kratkih vesti, tada samo na srpskom jeziku.
Goran Opačić:
Kolege su stradale.
Za razliku od tih prethodnih ratova i situacija, sada sam shvatio da sam ja inženjer, ja se time bavim i da idem u firmu da radim svoje.
Mislim da je tada gazda rekao „nemoj", ja bih to isto radio.
A kako je to bez Gugla, bez društvenih mreža, bez pametnih telefona?
I u tom smislu, Marina Gržinić je u svojoj knjizi o digitalnoj kulturi veoma precizno razradila pitanja kritičkih granica moći i politike.
Mi smo tada koristili tehnologije koje su nam dozvoljavale da razgovaramo jedni sa drugima, ljudi su nalazili devojke preko ICQ, to je već funkcionisalo.
Onda vidite da se stvorila jedna kreativna ekipa: jedni uzimaju slike sa Studija B, stavljaju ih na sajt, jedni odlaze u grad ‒ slikaju šta je srušeno prošle noći, nekako smo se ponašali kao da smo prava novinska agencija.
Goran Opačić: beograd.com, city… Bilo je dosta raznoraznih pokušaja.
Pokazalo se da nije baš jednostavno praviti novinsku agenciju i biti novinar.
Niko izvan Srbije to nije video, niti je mogao da dođe do tih slika.
Novinari iz čitavog sveta vapili su za tim slikama.
I radio-amateri.
„Dajem tekstove za dva sajta: za Inet i još jedan".
Jer svi vapimo za slikama baš sa Kosova i Metohije.
Par meseci kasnije, mi napišemo na sajtu „Gagiju treba kamera".
Mislim da je trebalo manje od pet dana da skupimo hiljadu i nešto dolara iz celog sveta da kupimo ovde digitalnu polovnu kameru iz tadašnjeg doba, koju smo poslali konvojem Pravoslavne crkve.
Stigla je do Gagija.
Sećam se fotografije oborenog spomenika Vuku Karadžiću.
To je Gagi slikao.
SEDMO POGLAVLjE: Svetske digitalne ikone 433
Ko su bili prevodioci?
Živite u jednom prostoru gde nema stvarnih slika, nemate nijednu sliku sa Kosova i Metohije, ništa.
Sećam se da sam Vas u prvoj emisiji „Digitalne ikone" pitala da na početku kažemo šta su to digitalne ikone.
Strane agencije su vapile za slikama iz Srbije.
Posle nedelju dana link je bio potpuno zagušen pa smo preneli veb-server kod našeg provajdera.
Zgodna okolnost je bila to što je provajder imao na kamionu neprekidno napajanje.
U mejlu je pisalo da pažljivo prate naš sajt, ne slažu se sa onim što radi NATO, ali sajt je mnogo spor i pitaju da li hoćemo da nam oni besplatno drže miror-sajt (mirror site).
„Molim Vas, ako ste iz Amerike, kliknite ovde, pa će biti brže".
Mi smo tada iznajmljivali prostor u zgradi tadašnje Komore Beograda.
Od studenata koji su negde na specijalizaciji.
Gorane, Vi ste rekli nešto što je prilično precizno formulisano a nosi brojna značenja: bio je to očaj inteligentnih ljudi.
Odakle je poreklo naslova Alo Banjica?
Iz Kentakija.
Mi smo sa Banjice, broj taj i taj.
Stalno se spekulisalo i o tome da li će Amerikanci da nam isključe internet.
„Poštovani gospodine, hvala Vam što posećujete naš sajt", onda krene diskusija.
„Dear Voja", a zašto ovo, zašto ono.
Jezik kojim smo mi govorili na sajtu bio je blizak tadašnjim generacijama koje su živele na Zapadu.
Jedno veče je grupa otišla pred RTS da slika zgradu.
Kada razmišljamo o nekim nezrelim potezima koje smo imali i koliko puta su sebe ljudi dovodili u neku opasnost i od policije, države, bombardovanja...
Sećam se i situacije da smo sedeli u kafiću, i da neko za susednim stolom prepričava da je na našem sajtu video neku fotografiju jedne eksplozije u Nišu koju je poslao građanin.
ICQ tadašnji.
Nama stiže poruka od čoveka koji živi u podnožju Avale.
Mi bez mnogo razmišljanja objavljujemo da se gađaju ciljevi u blizini Avale.
Mi smo zvali po putanji policijske stanice, centre za uzbunjivanje i pitali da li su stigli Rusi.
Mi smo znali posle par minuta kada su ušli na Kosovo.
Najviše su me obradovali oni od kojih sam očekivao da se sklone i odu npr. na Kipar.
Pokret otpora ne može niko da ugasi.
Kada im se obratite na kvalitetnom engleskom biranim rečima, ustuknu, krene normalnija ljudska komunikacija.
Veštačka inteligencija: da li smo ispustili ljude iz cele jednačine?
Gugl zna ko se švaleriše.
I mi smo zbog toga, za sada, još uvek u vrlo bezbednoj zoni, u zoni kojoj, što kažu programeri – uzmeš i izvučeš kabl iz struje i ’ajde zdravo.
Mene je ova rečenica pomalo podsetila na film Ima li pilota u avionu?, da se našalim, iako u ovoj priči ima dosta toga što uopšte nije za šalu.
Govorićemo o tome kakva je danas situacija, koji su mogući rizici od nekontrolisanog razvoja veštačke inteligencije, da li je moguća potpuna autonomija ovih sistema.
Da, pokušavao sam da razjasnim kuda ide cela ova stvar sa AI.
Kada sam potpisao taj poziv na moratorijum, bio sam potpuno svestan kako nije realno očekivati da u ovakvom zamahu razvoja generativnih veštačkih inteligencija dođe do toga da se stane sa tim u ovom trenutku.
Posebno imajući u vidu ulaganja u AI i potencijal komercijalne upotrebe, teško da bi sada neko bio spreman da posluša ovakav poziv.
Oni su stavili u promet svoj najnoviji sistem generativne veštačke inteligencije.
Radi se o novom jezičkom sistemu koji nosi oznaku GPT-4.
Možete ga testirati, morate malo da izađete na listu čekanja da biste mogli tu da priđete, jer još uvek razvijaju kapacitete da mogu da opsluže veliki broj korisnika.
Oni koji su imali prilike da ga testiraju kažu mi, recimo, da je produkcija teksta na srpskom jeziku „ispeglana" fantastično.
I u tom smislu reči, osnovni zahtev koji se nalazi u tom pozivu na moratorijum koji je formulisao Future of Life Institute, jeste taj da se napravi pauza od šest meseci u razvoju takvih modela.
Geri Markus je imao dobar komentar kad je rekao:
Termin „multimedija" prenesen je u polje digitalnih tehnologija, kada je digitalni kompjuter, pre svega ono što nazivamo personalnim kompjuterom, PC, dobio karakter onoga što će u to vreme Lev Manovič nazvati „metamedija".
Interesantno je da među potpisnicima ima ljudi koji se nalaze na dijametralno suprotnim krajevima spektra shvatanja o tome šta je uopšte veštačka inteligencija.
Ali u svakom slučaju, ostatak sadržaja poziva se, zapravo, kao i u svakom formalnijem dokumentu, odnosi na skupove principa koji su već definisani u višedecenijskoj raspravi o veštačkoj inteligenciji i o tome šta je moguće da se iz tog razvoja dogodi.
Kad govorimo o naprednim tehnologijama, tzv. veštačkoj inteligenciji, često sami kreatori ne znaju i ne mogu da predvide output u većini situacija.
Evropski parlament će objaviti svoju poziciju i staviće, na primer, obradu ličnih podataka u taj neki režim zabranjenih obrada, relativno restriktivno.
Nadam se da ćemo stići da razgovaramo i o nekim pozitivnim stranama razvoja veštačke inteligencije, kojih naravno nema malo.
Andrej, ovo je možda jedna od onih situacija kada valja da brinemo o budućnosti i to dalekoj budućnosti.
Gorane, imate sigurno nešto da dodate?
Čini mi se da su generacije Hladnog rata bile racionalnije, da su više selektivno koristile informacije od nas.
Mi sad prisustvujemo jednom od najubrzanijih perioda naučnotehnološkog razvoja čovečanstva, a u isto vreme imate širenje kulta ravne Zemlje na planeti!
To GPT i slični sistemi sada rade kako hoćete, dok trepnete.
Ja sam doktorirao u oblasti društvenih nauka, psihologije, a živim od softverskog inženjeringa, bio sam programer još 80-ih godina.
Mislite veštačka inteligencija da programira?
Verujte mi, ja ga koristim za to, koristim sve živo od tih tehnologija, platio sam Open AI celu gamu proizvoda.
Ne zaboravite – rad sa prirodnim jezikom je jedno, prirodni jezik ima osobine koje teško da će bilo koji sistem koji liči na GPT moći da savlada do toga da koristi ljudski jezik kao što ga naša prirodna, ljudska inteligencija koristi.
Da kažemo sada i neku reč o tome za koje dobre stvari se koristi veštačka inteligencija?
Da li veštačka inteligencija olakšava život?
Da, čak i ovaj Chat GPT-4, svi su ga verovatno već probali i jako dobro piše fine mejlove kad hoćete nekom saradniku ili nekom partneru da kažete nešto malo neprijatno, i može da bude koristan.
Naravno, tu se javlja i situacija sa plagijarizmom u kontekstu korišćenja ovih tehnologija, ali postoji onlajn alat koji može da proveri da li je to generisao Chat GPT.
Imali smo pandemiju, imamo sada rat u Ukrajini, imamo situacije koje nisu baš zlatno doba civilizacije, daleko od toga.
Gorane?
Chat GPT je najbrže rastuća aplikacija do sada, po bazi korisnika i brzinom kojom se usvaja, u istoriji razvijenih aplikacija.
Držim Chat GPT već otvoren kao imejl, ne zatvaram to u brauzeru, koristim ga od zabave do ozbiljnih stvari.
„Evo ti funkcija u Python-u koju sam napisao, popravi mi da radi ovako i ovako"; sekund i rešava, zašto ja da gubim pola sata?
Nije kuga namerno „sela" na početak rusko-ukrajinskog rata.
I mi smo zbog toga za sada još uvek u vrlo bezbednoj zoni, u zoni kojoj, što kažu programeri – uzmeš i izvučeš mu kabl iz struje i ’ajde zdravo.
Kažu, plaše se autonomnih AI sistema.
Da li će se čovečanstvo tako odnositi prema tome ili neće, to je pitanje za nas, to nije pitanje za veštačku inteligenciju.
Pa sad, što kažu, Bog nam pomogao.
Tehnologija je mitologija ili magija 21. veka, Andrej?
Još u avangardama dvadesetih godina taj termin se koristio za neuobičajene medije ili materijale koje jedan umetnik koristi u disciplini za koju ti materijali ili tehnologije nisu uobičajeni.
Podseća me na rečenicu Artura Klarka:
Nema ih; koliko je meni poznato, to je jednostavno jedan poziv i dobro će biti ako pokrene raspravu, ako motiviše Evropsku uniju za koju postaje situacija pomalo smešna.
Više od 90% studenata ne veruje da nešto može da im se desi.
Jedno od prvih takvih sredstava bio je radio koji počinje da se uvodi posle Prvog svetskog rata, zatim, početkom 20. veka to je bio film.
Mirjana Drakulić:
Pre pet godina formiran je Akademski sajber-forum kao studentska organizacija koja se bavi izučavanjem različitih fenomena u sajber-prostoru.
Cilj je bio da pogledamo kako društvene mreže utiču, kakav je odnos naših studenata prema njima, koliko se koriste i na koji način reaguju na mogućnosti zloupotreba.
Prethodno je bilo urađeno u Americi, ali nismo mogli da dođemo do njihove ankete kako bismo napravili komparaciju.
Svi univerziteti, sem Prištine, obuhvaćeni su ovim istraživanjem.
Svetlana Jovanović:
Danas postoji termin „postljudsko",, a to podrazumeva ulazak u svet veštačke inteligencije, robota ili smart zgrade, smart gradovi.
Čemu služi Fejsbuk?
Sve više studenata ima računar i koristi internet.
92% studenata poseduje računar, 94% njih koristi internet i to više od 2 sata dnevno.
Što se tiče samih društvenih mreža – polovina studenata koristi neku društvenu mrežu.
Interesantno je da 90% ispitanika smatra da ne postoji mogućnost zloupotrebe na ovim mrežama i da ih ne zanima kome su na raspolaganju njihovi lični podaci.
Polovina njih otvara svoj nalog svima, čini podatke dostupnim svakom korisniku Fejsbuka.
Jedno ili drugo reklo je 91% studenata.
Istraživanje u SAD, od pre nekoliko godina, vezano za zlostavljanje dece, ukazuje da svakih 47 sekundi jedno dete u svetu biva napadnuto, a svake 2,5 sekunde ubijeno.
Provajderi pokušavaju da se izvuku od odgovornosti.
Jedan od glavnih problema je što provajderi neće da dostave dokumentaciju koju su obavezni da dostave.
Da li naši građani mogu očekivati onaj nivo zaštite svojih prava koji imaju građani Evropske unije?
Šta će se promeniti sa početkom primene GDPR-a u kontekstu zaštite jednog od osnovnih ljudskih prava – prava na zaštitu podataka o ličnosti?
Primena Opšte uredbe o zaštiti podataka počinje 25. maja 2018. godine.
Uredba je usvojena i objavljena je u Službenom glasniku Evropske unije aprila 2016. godine.
Sama ideja da se donese propis koji će na jedinstven način urediti zaštitu podataka o ličnosti i na neki način ostvarivanje prava pojedinca čiji se podaci obrađuju na celoj teritoriji Evropske unije došla je 2012. godine.
Ovo nije revolucija i nije prvi put da se bavimo zaštitom podataka ličnosti, da se EU bavi ovom temom.
Dokument koji je tome prethodio na nivou EU datira iz 1995. godine.
Tadašnja direktiva je predstavljala minimum standarda, pa su države članice mogle da urede to na ovaj ili onaj način.
I zaista – imali smo različita rešenja, različite dobre ili možda čak i loše prakse u sve većem broju država članica.
GDPR nije jedini propis koji se tiče zaštite podataka o ličnosti i čija primena počinje.
Ima veliki broj firmi koje su zarobljene u toj priči da Uredba donosi visoke kazne i da će se primenjivati na njih, a kada se pogleda poslovanje, to i nije tako.
Bez obzira na to što želimo da poslujemo u EU, možda ne poslujemo.
Neko može da ima sopstveni sajt registrovan na teritoriji Republike Srbije, nudi tu svoje usluge.
U tom slučaju, vrlo je verovatno da se Uredba primenjuje na platformu na kojoj se dešava obrada podataka.
Ako je nešto preko sajta koji postoji samo u Republici Srbiji a namenjen je građanima celog sveta, možda nije fer da se primenjuje ovaj propis.
Neko ko nema pravnika da ga uputi u sve ovo o čemu smo govorili, a plaši se da ne plati neku kaznu.
Služba Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti dobija poslednjih meseci razna pitanja od različitih lica: fizičkih, pravnih, kancelarija itd.
Možda je najbolja adresa Ministarstvo pravde.
Dobri izvori informacija za GDPR su vrlo važni.
I samo usaglašavanje sa GDPRom je postalo posebna vrsta biznisa.
Postoji Evropski supervizor za zaštitu podataka o ličnosti kao odličan izvor informacija.
Kakva je razlika između regulative EU i naše regulative?
U tom periodu, od 1995. do 2018. godine, mnogo se uradilo na pojedinačnom nivou država članica.
Uredba predstavlja bauk za mala i srednja preduzeća.
Verovatno će i članice EU imati veći trošak usaglašavanja nego što je potrebno.
Evropski odbor za zaštitu podataka o ličnosti izdaće jedan priručnik koji se tiče te teritorijalne klauzule.
Podatak o ličnosti je svaki podatak koji čini mene određenim kao što je moje ime, Nevena Ružić, moj jedinstveni matični broj, činjenica da sam osoba ženskog pola rođena tu i tu, tada i tada, mada to sve sadrži JMBG kod nas.
Suština Uredbe je između ostalog i to da pojedincu vrati tu kontrolu nad podacima.
Evo, možemo da kažemo i podvučemo da su banke i druge finansijske institucije jedina pravna lica koja mogu da fotokopiraju ličnu kartu.
U drugim slučajevima, možete da se obratite Povereniku.
Recimo da neko ne želi da bude u Gugl pretrazi po određenim parametrima.
Razgovaraćemo o tome zašto je važno da se ne odlaže usvajanje određenih zakona – npr. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku građana.
Razgovaraćemo o tribini o Međunarodnom trgovinskom sporazumu o zaštiti autorskih prava, o zaštiti i bezbednosti podataka i privatnosti u digitalnoj eri, o unapređenju zaštite privatnosti naših građana.
Poverenik za informacije od javnog značaja je samostalni državni organ nezavisan u vršenju svoje nadležnosti.
Na zvaničnoj stranici Poverenika mogu se naći odgovori na mnoga pitanja.
Ukratko, Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti državni je organ koji štiti dva prava građana: jedno je pravo na slobodan pristup informacijama, drugo je pravo na zaštitu privatnosti, konkretno na zaštitu njihovih podataka o ličnosti.
Njegova je briga da po žalbama građana vodi računa da standardi koji su upisani u Zakon o zaštiti podataka konačno počnu da žive i u praksi.
Još jednom hvala Miodragu Batici Bogdanoviću.
Internet ima neprocenjivu korist i u Srbiji se širi neshvatljivom progresijom.
Imamo primere, kada je reč o evropskim zemljama, da su određene rečenice, tekstovi koje su ljudi pisali na internetu, koštali ljude zaposlenja.
Recimo, imate federalne komisije za trgovinu.
To je jedna institucija u SAD koja se bavi pojavama na tom ogromnom tržištu, koja, pored ostalog, prati štete nastale usled prevara, obmana, zloupotreba.
Mi u Srbiji odbijamo da toga budemo svesni.
Ja sam, npr. pasionirani korisnik Fejsbuka iako znam sve njegove negativne, mračne strane.
Za takva i slična pitanja naši građani mogu da se obrate Povereniku?
U poslednje vreme dosta se raspravlja u javnosti o Međunarodnom trgovinskom sporazumu o zaštiti autorskih prava.
Rekao sam da ne vidim nikakvu potrebu da Srbija pristupa aktu, pogotovu ne u ovom trenutku kada je otvoren za druge, ne i za nas.
On je godinama pripreman, a defakto ne samo najšira javnost, čak ni brojni predstavnici vlasti i eksponenti moćnih multinacionalnih kompanija nisu znali šta je sadržina pojedinih verzija, samo se indirektno saznavalo za te verzije.
Pet zemalja EU uopšte ga nije prihvatilo.
Da se vratimo Srbiji.
Postoji saopštenje na sajtu Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti i informacija od javnog značaja, gde se govori o zakonima za koje je važno da ih usvojimo što pre.
Zašto Parlament ne bi radio ako može?
Društvene mreže su danas eksplicitni politički prostor u kome se konstruiše model kojim se rekonstruiše sama stvarnost i ponašanje, bez obzira na generaciju korisnika.
Postoji pripremljen jedan broj zakona koji bi mogli biti usvojeni bez ikakvog problema, koji bi mogli biti korisni za građane, a Parlament ih ne usvaja, ne drži sednicu i ne razmatra.
Istekao je rok u kome je trebalo započeti procedure za izbor ombudsmana.
Zaboravljena je rečenica da za slučaj kada istekne mandat aktuelnom ombudsmanu, a novi ne bude izabran, stari vrši dužnost dok novi ne bude izabran.
On stoji u Skupštini.
Mi imamo Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, ali sam ja više puta upozoravao da je to krovni zakon, koji propisuje najšire okvirne standarde.
Iako je Poverenik pripremio inicijativu, čak pripremljen tekst zakona kojim bi se uredila bar ta oblast, Vlada nije reagovala.
Vi koristite Tviter?
Ja koristim Tviter.
I stari sam bloger.
Ako pustim na Tviter informaciju koja mi se čini zanimljivom i ako to retvituje 50 ljudi, svaki sa ne znam koliko pratilaca, onda je to korisno.
Pokušavajući da razumemo digitalni svet pre dvadeset godina, govorili smo o simulaciji, simulakrumu, Bodrijaru...
Gugl je imao nekoliko situacija blago rečeno kontroverznih.
Korisnici su skloni da potcenjuju rizike.
CEPIT se već desetak godina bavi promocijom i razvojem informacionog društva.
Ovu publikaciju mogu da koriste oni koji se bave decom, i bake, deke, nastavnici u školi.
Milina Petrović upoređuje virtuelni i stvarni svet i iznosi tvrdnju da neke opasnosti koje vrebaju u realnom svetu vrebaju i na internetu.
Savestan, odgovoran, duhovit i kreativan saradnik, podrška i oslonac, bez izuzetka.
Često se osnivaju hejterske grupe na Fejsbuku.
Tu je uključeno nekoliko porodica, eventualno direktor škole.
Upravo roditelji i nastavnici treba da govore o onlajn reputaciji.
Vidimo kako izgleda Fejsbuk, možemo da pročitamo nešto ako nas zanima, a ne moramo da otvaramo svoj nalog ukoliko nas to ne interesuje.
Postoje saveti psihologa.
Šta je Fejsbuk, zašto je popularan.
Odabrale smo termine koji su nam se činili kao najzanimljiviji, a koji su u publikaciji korišćeni na engleskom.
U duhu srpskog jezika je politika preuzimanja stranih reči, s tim što ih mi uglavnom transkribujemo.
Mi smo namerno ostavili engleske termine kako se pišu, u zagradi stoji kako se čita.
Morate da potražite na sajtu da li postoji politika čuvanja podataka korisnika.
Te politike čuvanja su napisane na engleskom.
Možete sve to da čitate i da vam bude potreban pravnik da protumači sve to.
Istraživanje ponašanja srednjoškolaca na internetu prethodilo je izdavanju publikacije.
Obuhvaćeno je oko tri stotine srednjoškolaca.
Nas je zanimalo kako se ponašaju oni srednjoškolci koji koriste internet jako dugo i provode dosta vremena na njemu.
Mislim da je to radila kancelarija Zaštitnika prava građana.
Kada su nakon toga razgovarali sa njima, rekli su da je prijatelj neko ko ti je na listi na Fejsbuku.
Ne nešto iznad drugarstva, već termin za one koji su na listi na Fejsbuku.
Namenjen je pre svega srednjoškolcima.
Hvala RTS-u, našoj kući, koja je deo ovog projekta.
Prosto direktori nisu dozvoljavali da se tu nešto radi da se kompjuteri ne bi pokvarili.
Srednjoškolci su nas doživljavali kao informativni servis.
Bila su to najčešće deca van Beograda.
Mi na neki način kanališemo sve vesti koje su namenjene srednjoškolcima.
Srednjoškolce najviše zanima šta će upisati i kako će im se profesionalni život razvijati, uveli smo stranicu „Karijera".
U tehnološki sve razvijenijem svetu, u kome i dalje brojni stanovnici planete Zemlje nemaju ni osnovne uslove za život a kamoli internet, i u kom se vodi fundamentalna borba između profita i društvenog (i individualnog) dobra, ko o etičkim pitanjima treba da brine?
Da li su tehnologije zaista neutralne, koji su ključni etički problemi u primeni veštačke inteligencije, ko i kako je dužan da na njih odgovara, koja etička pitanja ostaju skrivena od običnih korisnika i da li nas tehnologije menjaju ili mi, izmenjeni, menjamo njih?
Lazar Džamić:
On je napravio prvu etičku ček-listu kada se radi o razvoju veštačke inteligencije.
Sami programeri razvijaju sisteme polazeći od nekih parametara koji će im omogućiti da smanje svoja lična kognitivna iskrivljenja, predrasude, problematične stavove.
Mi kao korisnici niti znamo mnogo, niti razmišljamo mnogo.
Sociolog će reći – društvo.
Ako bi sociolog rekao država, on sebi ukida posao na neki način.
Ako bi rekao država, on kao da kaže da imamo regulatorna tela koja će urediti sistem.
Ali kada govorimo o ovim temama kao što je etika, imam utisak da govorimo u zatvorenim forumima, govorimo mi, kao stručnjaci, i pokušavamo da ocenimo neke reperkusije.
Ja sam taj pojam uveo u svojoj poslednjoj knjizi 3E: estetika, epistemologija, etika spekulativnih i de re medija.
Lazare, koji su to ključni etički izazovi kada je reč o tehnologiji?
Neke od tih stvari jesu regulisane, pre svega u Evropi, ali do sada niko nije regulisao nivoe analize koji se primenjuju.
Vi ste dali jedan dobar primer, iz 2016. godine, da je više od 50 procenata mladih Amerikanaca reklo da su zavisni od tehnologija i da pokazuju simptome stvarne zavisnosti.
Možemo se odupreti jedino na nekom grupnom nivou, kroz nevladine organizacije, udruženja, regulative.
Dalibore, kako možemo da se odupremo?
Jedini cilj Fejsbuk algoritama je da vas podstaknu da budete što duže na mreži.
Zato neki autori o ovom vremenu govore kao o vremenu postistine.
Lazare?
Postajemo sve sličniji, u okviru različitih grupa potrošača.
Dalibore, želite da dodate nešto?
Maltene svaki roditelj detetu kupuje pametni satić koji ima GPS lokator.
U Evropi je regulativa čvršća.
Ali se na kraju sve svodi na samog korisnika.
To se odnosi na influensere i druge koji retuširaju svoja lica i prave nerealne prezentacije sebe, onda svi ti mladi ljudi misle da je to realnost, koja je, u stvari, nemoguća.
Stanford je, pre nekoliko godina, razvio algoritam koji samo na osnovu jedne slike pokupljene sa društvene mreže može da kaže, sa 84% tačnosti, da li je osoba gej.
Da li imate Vi neki primer, Dalibore?
Dešavalo se da kroz pretrage tinejdžerki Gugl bude „svestan" da su one trudne, a da ni one same ne znaju u tom trenutku da su trudne.
Ja sam radio na relativno visokoj poziciji u Guglu i iz mog iskustva zaista moram da im odam priznanje koliko je važna zaštita podataka i privatnosti u okviru kompanije.
Recimo, Gugl bez problema može da kaže ko se švaleriše ili ne.
Ali, naravno, to je takva etička bomba da nikom normalnom, ni u Guglu ni drugde, ne bi palo na pamet da nešto radi sa tim.
Naravno da ona ne govori da će Gugl zloupotrebiti te podatke da bi raskrinkao bilo koga od nas ili da će bilo kome nauditi.
Postoji li neki sajt koji bi mogao da nam bude od pomoći, Lazare?
Termin „de re" je preuzet iz teološkog diskursa srednjovekovnih teologa.
Ovo o čemu je Dalibor govorio, postoji izraz, to da si – „cukerovan", data su ti četiri čaršava sitnih slova o politici privatnosti, koje nema šanse niti da pročitaš niti da razumeš.
Dalibore, šta možemo da uradimo?
Ali, to nije alibi za neupravljanje, da se prepustimo i kažemo da su algoritmi takvi, veštačka inteligencija je takva itd.
Uz nevladin sektor, udruženja građana, nezavisna regulatorna tela, ako postoje.
Ne možemo dozvoliti da se znanje svodi samo na pretraživanje interneta, na Gugl, na slučajne uzorke.
Danas ste istraživač digitalnih humanističkih nauka.
Kako ste se iz književnosti i sa Harvarda prebacili u oblast digitalnog?
I dok sam studirao rusku, a posle i komparativnu književnost, uvek su me zanimala teoretska pitanja: šta je tekst, kako nastaje, zašto je nešto književnost a nešto nije?
Radeći na teoriji književnosti, počeo sam da se bavim i teorijom hiperteksta.
To možemo nazvati informacionim umorom, ali i ekstazom komunikacije, kako to radi Bodrijar.
Kod Bodrijara je cela ta preopterećenost razrešena vrlo jednostavno.
Verujem da ste čuli jednu od teza koje se često pominju u ovom kontekstu – bibliotekari su profesija koja je doživela procvat u digitalnoj eri.
Nekada, u nekom prošlom veku, bibliotekar je bio oličenje autoriteta i znanja.
Bibliotekar danas nije neko ko ima znanje u svojoj glavi, nego neko ko nam pomaže da informacije procesujemo ili da ih pronađemo na pravi način.
Bibliotekarska nauka je danas zaista vezana za digitalizaciju i mislim da je pred bibliotekarima jedan veliki izazov: kako da tu organizaciju znanja, koju su u svojim institucijama razvili, uklope u internet koji je sam platforma za razmenu znanja.
Vi ste primetili da tu nešto nedostaje i tako se rodila ideja o nastanku projekta „Transpoetika".
Ako je to industrija, onda je srpski kao strani jezik jedna potpuna manufaktura.
Do sada, sve što je rađeno za srpski kao strani jezik, rađeno je koncem i kanapom.
Postoji nekoliko udžbenika, ali to je sve daleko od nekog zanimljivog materijala koji može da zainteresuje studente, još dalje od upotrebe savremenih tehnologija i interneta u te svrhe.
Tako se rodila ideja da se stvori jedna digitalna platforma za srpski jezik i književnost.
To znači platforma na kojoj će moći da se objavljuju tekstovi srpske književnosti, ali da se paralelno gradi rečnik koji će biti bilingvalizovani rečnik, u isto vreme jednojezičan i dvojezičan.
Projekat je zasnovan na Prinstonskom „Wordnet"-u.
To je vrsta engleskog rečnika koji je zasnovan na psiholingvističkim principima i koji je, za razliku od tradicionalnih rečnika, u isto vreme i rečnik i prati odnose među rečima.
Ako u našem rečniku strani student ode na reč lice, onda će od te reči imati i linkove prema rečima kao što su oko, nos, uvo.
Hvala izdavaču, Akademskoj knjizi, na velikoj profesionalnosti i posvećenosti.
Kada danas ukucate u Gugl neku reč, on je pretražuje statistički, ali je ne razume.
Vi ste istraživač digitalnih humanističkih nauka.
Upravo mogućnost da imate dostupne brojne tekstove čini da imamo sve veći broj amatera kritičara.
Ja mislim da je u svakom slučaju bolje da amateri čitaju knjige i pišu kritike o njima na Amazonu nego da ih uopšte ne čitaju.
Gugl je sebi zadao za cilj da digitalizuje kompletno znanje ljudskog roda.
Problem je što je Gugl rešio da postavi slike tekstova i da upotrebi proces optičkog prepoznavanja karaktera da bi predstavio te tekstove u tekstualnom formatu.
Ti programi funkcionišu dosta dobro za engleske tekstove.
Poznajem ljude starije generacije u Beogradu koji ne žele da imaju dodira sa kompjuterom.
Moj omiljeni sajt je Gugl.
Ja se sećam interneta pre Gugla.
Ako kažem da je Gugl moj omiljeni sajt, to je zato što sam svestan činjenice koliko su se stvari promenile na netu za 10-15 godina.
Semantički veb je vezan za pokušaj stvaranja treće generacije interneta u kome će se podaci osloboditi.
Preko Gugla stižete do pojedinačnih sajtova gde je informacija pohranjena.
Semantički veb je ideja gde će podaci jednog dana plutati internetom.
Softverski agenti će biti u mogućnosti da kupe podatke gde hoće i da postavljaju pametnija pitanja pretraživačima.
U 2020. godini, više od 200.000 zaposlenih, dakle, više od 9% radne snage upućeno je na rad od kuće.
Milane, kada je reč o radu od kuće, u početku su svi odmahivali glavama i govorili kako je vama iz IT kompanija najlakše da se prebacite na rad od kuće.
Jedino su okolnosti uzrokovane ovom pandemijom uslovile da mnogo veći broj radnika radi od kuće zbog mera predostrožnosti.
Rad od kuće podrazumeva i određenu distancu od kolega, nedostaje dinamika grupe.
Što se potonjeg tiče, IT sektor u Srbiji je poznat po tome da nema problema sa implementacijom pozitivnih propisa.
Ne verujem da će se vratiti situacija u kojoj većina zaposlenih radi u kancelariji.
U kancelarije se nikada neće vratiti 20% radnika, 20% će želeti da se vrati, 60% će imati kombinovani model rada.
Nema potrebe da se prati radno vreme ili koji deo dana zaposleni koriste za radno vreme.
Kada digitalno postane neka vrsta gospodara kojim se pokušava upravljati samim ljudskim životom, tu situaciju sam nazvao digitalnim fašizmom.
Da li je rad od kuće otvorio vrata za sveprisutnost poslodavca?
Što se tiče, kako kažete, sveprisutnosti poslodavca, s obzirom na manjak IT kadrova, u ovoj industriji je to manje izražen problem.
Tanja, šta kažu rezultati vaših istraživanja?
Znamo da je u sektorima u kojima je tokom pandemije radnicima omogućeno da rade od kuće i ranije povremeno praktikovan ovaj način rada i oni su imali određeno znanje o tome na koji način ovaj rad treba da se uredi.
Ako nema aneksa ugovora, nema definisanog radnog vremena, nema definisane odluke da li radnici rade na svom ili kompanijskom kompjuteru, nerešeno je pitanje nadoknade ako koristite sopstvenu opremu, ali i mnoga druga prava i obaveze kojima mi u ovom istraživanju nismo stigli da posvetimo dovoljno pažnje – onda imamo veliki problem.
Da li treba da bude plaćen topli obrok, da li i kada se plaća prevoz kada radnici rade u hibridnom režimu, to su sve otvorena pitanja.
Naše zakonodavstvo je pritom takvo da poznaje ili jedno ili drugo, rad u prostorijama poslodavca ili rad od kuće, ali ne i hibridni rad.
Da li su potrebni alati za nadzor, Danilo?
Poslodavcima i nisu potrebni alati za nadzor da bi se poslovanje vodilo na adekvatan način.
A sad, odjednom i poslodavci imaju alate da nas nadziru.
Sumnjam da neko kupuje kolaborativne alate da bi gledao prostoriju svojih zaposlenih.
Mnogi alati koji služe za zajednički rad u sebi sadrže različite načine kako poslodavci mogu da nadziru.
Treba da osvestimo zaposlene koja oni prava imaju.
Tanja, sa kim ste sve razgovarali prilikom istraživanja?
Imali smo jedanaest intervjua sa predstavnicima sindikata.
Radnici su u trenutku kada je pandemija počela radili koristeći sopstvenu opremu koju su imali kod kuće.
Šta kažu poslodavci koji su imali uvid u rezultate vaših istraživanja?
Mi smo imali intervjue samo sa predstavnicima sindikata.
Danilo, šta treba da znaju ljudi koji rade od kuće?
Postoje suštinski suprotstavljeni interesi da li poslodavac sme da ima pristup vašem kompjuteru ili ne sme.
Ako na svom kompjuteru pristupate bazama podataka korisnika, a vaš kompjuter koriste i članovi vašeg domaćinstva, to je sa stanovišta digitalne bezbednosti neprihvatljivo.
Zašto je Spinoza važan za digitalni mrežni univerzum?
Radnici moraju da insistiraju na tome.
Ukoliko smo razdvojili privatnu i poslovnu opremu, i ako radnici znaju na koje načine firma pristupa opremi, rešili smo 90% problema.
Neophodno je u određenim segmentima vršiti nadzor nad poslovnom infrastrukturom zaposlenih, ali to ne sme da pređe u privatnu sferu.
Tanja, možemo li da damo konkretan primer nadziranja onog ko radi.
Postoje mogućnosti za snimanje oka i druge vrlo intruzivne mere poput slanja velikog broja mejlova na koje zaposleni moraju brzo da odgovore.
Bilo je slučajeva da je zaposleni morao da opravdava da nije on bio na društvenoj mreži, već neko od ukućana.
Zašto bismo morali da imamo kod kuće sve ono što je trebalo da nam obezbede poslodavci?
Danilo, šta da radimo, na primer, sa mejlovima koji stižu u 22 sata?
Postoje poslovi gde će vama, kao zaposlenom, odgovarati da se sami organizujete.
Radno vreme mora biti propisano i to što zaposleni imaju kompjuter i mogu da odgovore na mejl i kada nisu u kancelariji – ne sme se zloupotrebljavati.
Stvar je u tome što je rad od kuće regulisan samo jednim članom našeg Zakona o radu.
Gde zaposleni mogu da se raspitaju koja su njihova prava?
Pozvao bih građane da posete sajt SHARE fondacije.
Zakon o zaštiti podataka o ličnosti je odličan sa stanovišta građana.
Ograničava i državu i poslodavce.
Tanja, šta vi savetujete?
Mi smo u istraživanju imali slučajeve da su radnici potpisali saglasnost da se saglašavaju sa uvođenjem nekih mera nadzora tokom rada od kuće.
Važno je reći da radnici treba da traže informaciju o tome koji njihovi lični podaci će biti prikupljani i korišćeni u tom procesu.
Mnogi zaposleni će pristati da potpišu saglasnost za bilo šta jer čuvaju svoje radno mesto.
Kada smo isto to pitali poslodavce, rekli su nam kako shvataju da bi korišćenje nedozvoljenih mera nadzora bilo loše po imidž firme.
Tamara, da otvorimo ovaj razgovor Vašim mišljenjem o tome kada se ismevanje ili ponižavanje nekoga preko društvenih mreža doživljava kao dobra šala.
Naš odnos prema digitalnom svetu je onaj odnos koji je Spinoza kroz svoj panteizam postavio u odnosu prema kosmosu, odnosno univerzumu.
U direktnom kontaktu počinilac ima veći stepen svesti da povređuje nekoga i takvo ponašanje se pre inhibira.
Spinoza je to kroz svoju ideju geometrijskog mišljenja i načina prepoznavanja odnosa, celine i entiteta i njihove međusobne interakcije, postavio kao važnu dimenziju.
Nebojša, Vaš posao vezan je za zaštitu računarskih sistema i podataka?
Tamara, šta Vi mislite?
Hejtera ima na sve strane.
Svako je urednik svog profila na kome može da postavlja gotovo šta god poželi bez ograničenja.
Nebojša, kada kažete da se ne postavlja pitanje da li ćemo biti žrtve, već kada ćemo biti žrtve digitalnog nasilja, šta mislite pod tim?
Napadači na taj način pristupaju ljudima.
Spinoza je govorio u terminologiji božanskog, a mi bismo govorili u terminologiji kontradiktornog, antagonističkog, tehnološkog, sveobuhvatajućeg okružja.
Tamara, šta se desilo sa empatijom u digitalnom svetu?
I tu je sada nebitno da li ćemo to nazvati nekom vrstom hibrida, da li ćete biti i kiborg ili kako god, jedno drugo pitanje je bitno ‒ imate li mogućnost da izaberete da li to želite ili ne želite.
Da li se pisanje vrhunske poezije može naučiti i da li uopšte treba da učimo veštačku inteligenciju da to radi?
Spinoza je tu jedna od ključnih figura koja nam nudi mogućnost za izvođenje novih metafora.
Kako vi razmišljate o temi veštačka inteligencija i književnost?
Rekli ste mi da ste pitali AI da napiše ljubavnu pesmu.
Mi ovo o čemu sada pričamo zovemo veštačka inteligencija.
Tako da, od jednog mašinskog jezika, što je u suštini programerska priča, što jeste veštačka inteligencija, koja se stalno hrani i dopunjuje, raste, i tu mislim da je pitanje kontrole toga i upravljanja time za dobrobit čoveka.
Gledajući strašnu produkciju prevoda i kako neki čak, pod znacima navoda, veliki pisci, godišnje objave dva, tri, četiri romana, to je nemoguće.
Tako da, ako krenemo od toga da je Čomski prvi utemeljio tu priču relacije uma i lingvistike i stvorio praktično osnove modernog kompjuterskog jezika, mi sad živimo nešto čega se ja pomalo plašim.
Prevodioci uveliko koriste softvere i nema tu nikakve razlike u leksici.
Znate kako lepo i dobro zvuči taj srpski jezik, to je prosto neverovatno.
Strah i jeste zajednički imenitelj kada govorimo o veštačkoj inteligenciji.
„Nikola Tesla je bio briljantan čovek, ali njegova kritika je bila pogrešno usmerena.
Nismo sanjali i pretpostavljali da ćemo razgovarati, kao što Vi i ja danas razgovaramo, Skajpom.
Savremeni naučnici to potvrđuju."
I to je dobro".
To je zaključak ovog autora, ali vi ste izneli sasvim drugačije tvrdnje.
Ako razmislimo o načinu na koji se piše o veštačkoj inteligenciji koja stvara književnost, uočićete jedan kontinuitet ili jedan lajtmotiv.
Onda se postavlja pitanje koja su to književna merila i koji su to književni kriterijumi na osnovu kojih smo mi došli do zaključka da veštačka inteligencija piše dobru poeziju ili da piše dobru književnost.
Da li je to, recimo, broj prodatih primeraka nekog romana koji bi napisala veštačka inteligencija?
Veštačka inteligencija sasvim sigurno može da proizvede takav tekst, ali da li je to dobra književnost, da li je to vrhunska književnost?
Dakle, veštačka inteligencija verovatno može da napiše komercijalni roman koji se čita.
Jer, evo, pokušaću samo da dam jedan mikrokriterijum koji, čini mi se, dovodi u pitanje vrednost književnog teksta veštačke inteligencije.
Na prvi pogled, to je znatno veći broj informacija koje veštačka inteligencija može da skladišti ili koju može da upotrebljava prilikom pisanja teksta nego što je to u pitanju, recimo, čovečji mozak.
Ali, zaista, da li bilo ko od nas misli da su veliki pisci ikada bili poznati po količini informacija koje imaju?
Dakle, svaki od tih velikih pisaca imao je neku vrstu privatnog interneta gde suština nije bila u količini informacija nego u emocionalnoj obojenosti svake činjenice i svakog elementa njegove slike sveta, koja bi, kada bi se prenela u književnost, stvarala jednu specifičnu sliku sveta koja je ljudska i koja je bila upućena drugom čoveku.
Spajalo ih je, recimo, osećanje ugroženosti, osećanje straha, ideje, životne priče, onoga što su dotad živeli, onoga gde su mogli da u tekstu nekog pisca prepoznaju neko svoje iskustvo.
Veštačka inteligencija to nema.
Ako se samo meri broj prodatih primeraka, onda ta jedna prosečna knjiga može da bude značajnija od nekih vrhunskih književnih dela koje čita manji broj čitalaca, ali kojima ta dela nešto više znače.
Tako da tu dolazimo do tog problema, problema kriterijuma vrednovanja književnog teksta, i meni je sumnjiva stvar ta vrsta spina ili ta vrsta retorike gde svako ko piše o veštačkoj inteligenciji koja stvara književnost, uvek želi da naglasi da ona to čini bolje od čoveka.
To je problem, i to je, ja bih rekao, jedan poseban vid razumevanja veštačke inteligencije, jer ne mora biti tako.
Nije sad svejedno ko razvija veštačku inteligenciju i za šta je koristi.
Za neke je možda iznenađujuće, ali ako pratimo razvoj jezičkih tehnologija i novca koji se ulaže u razvoj veštačke inteligencije, onda je to logičan nastavak svega onoga što je tome prethodilo.
Ja sam malopre rekao da smo mi na samom samcijatom početku i jako je dobro što su ljudi koji pričaju priče u Holivudu odmah shvatili da treba da reaguju, jer ovo je strahovito brzo menjanje poretka na planeti.
Sad postoji ta mala zabluda da će veštačka inteligencija samo da zameni neke stvari i da će na neki drugačiji način to da radi.
Ujedinite se i idete u štrajk da to pokušate da promenite i da to zadržite na nekom nivou koji vama, kao piscu, obezbeđuje dalju profesionalnu egzistenciju i kreativni prostor.
I to je, prosto, nezaobilazno kada govorimo o razvoju veštačke inteligencije i njenom uticaju na bilo šta, pa i na kulturu i literaturu.
Dešava se, u ovom trenutku, takmičenje osam različitih kompanija koje separatno razvijaju veštačke inteligencije ne bi li na tržištu stekli dominaciju, monopol, prevlast itd.
Postoji specijalna policija koja upada ljudima u kuće i ako nađe da imaju literaturu, da imaju knjige, izvode ih napolje, knjige se pale i oni ih javno sramote.
I vi vidite tu krajnju scenu u filmu Farenhajt, gde ljudi izlaze iz neke šume pod snegom i svaki govori svoj roman.
Jer Nam Džun Pajk, čuveni otac video-arta, još 1973. godine je rekao:
S jedne strane, distopija ugrožava ljudski rod kao takav, kroz veštačku inteligenciju, s druge strane, daje mu mogućnost da se fuzioniše, da se hibridno postavi u poziciju da zajedno sa tom novom tehnologijom dođe do jednog novog svetskog stanja, u kome će to biti sve, ali ne ovo što danas živimo.
To je zahvaljujući moćima veštačke inteligencije, i preći će se, i za godinu dana niko u ovoj sobi neće imati papirni novac.
Da instinktivno reagujemo i delujemo u odnosu na to što nas zapljuskuje svakodnevno od strane tih jako moćnih kreatora veštačke inteligencije.
Ja ne bih sad rekao da veštačka inteligencija, ovo kako zovemo, koja piše knjige, ne može da imitira emociju ili da je pravi u svojim knjigama.
Mi već imamo njenu upotrebu u proizvodnji knjiga, to vidimo i kod prevodilaca, dakle, svi pomalo varaju i koketiraju sa tim.
Mislim da to rade i pisci u svetu.
Kad kažem posthumanizam, to je nešto što je sada praktično dominantno učenje na zapadnim koledžima, tamo je valjda sramota ako ste humanista.
I tu je sada nebitno da li ćemo to nazvati nekom vrstom hibrida, da li ćete biti i kiborg ili kako god, jedno drugo pitanje je bitno – imate li mogućnost da izaberete da li to želite ili ne želite?
A onda razmislite, da li ste ikada gledali u nekom mediju diskusiju između jednih i drugih naučnika, jednih koji smatraju jedno i drugih koji smatraju drugo.
Drugim rečima, ona nastupa kao neka vrsta glumice koja govori naučeni tekst.
Jer ako bi istorija zaista bila matematički zadatak, onda bi veštačka inteligencija mogla da kaže:
Ali, o tome ipak ne odlučuje veštačka inteligencija, već odlučuju ljudi koji će se ili ponašati kako im je rečeno, ili će se ponašati drugačije.
„Neverovatno, izgleda da imamo najmoćniju vojsku na Balkanu".
Dakle, ako Slobodan Jovanović nije to mogao da „provali", onda to verovatno niko nije mogao da provali.
SFRJ je 1965. godine bila među prvih 20 država korisnica računara u svetu 35
„ZAIR" je emisija koja sadrži ono što je meni svojstveno: temperament, dinamiku, dosta adrenalina.
Hvala na dobrodošlici, Tamara.
Razlog i povod da budete danas sa nama je, između ostalog, i Beotel radio.
Mnogi kažu da je to prvi internet radio u Srbiji.
kada govorimo o ovoj temi, ali svakako je važno da objasnimo koji su bili razlozi da pokrenete Beotel.
Nikad nisam mogao da tvrdim da je Beotel radio prvi internet radio.
I u Srbiji je bilo internet radio-stranica.
Pitanje je samo koja je radio-stanica odlučila da bude profesionalna u svom radu, odnosu prema slušaocima i odnosu prema vlastitom programu.
Čovek može lako da pokrene svoj radio preko suportera koji omogućavaju da strimujete svoj program preko interneta i da te programe emitujete za pet, deset ili dvadeset slušalaca.
Moja profesionalna podrška, u ovom slučaju, bio je Beotel net.
Trebalo je da prođe dosta vremena da ta ideja o internet radiju bude prihvaćena u Beotel netu.
Da li da se sve instalira u Beotel netu, pa da ja svakog dana idem na posao ili da stvar uradimo drugačije.
Ideja od koje je sve krenulo pretvorila se u jedan program koji bismo mogli da nazovemo proširenim izdanjem „Digitalnih ikona".
Navike slušalaca su se promenile u 21. veku.
O nagradi za najboljeg IT novinara 2008. godine...
I da nisam dobio ovu nagradu, Zemlja bi se i dalje okretala.
15 godina „Digitalnih ikona" 101
Tada sam se družio sa ekipom naučnog časopisa Galaksija.
Kada sam krenuo sa kompjuterima u emisiji „Ventilator 202", to je bilo na taj način što smo pustili jedan programčić koji je išao sa kasete.
Program se zvao Pakinator.
Sasvim je normalno da radio do slušalaca dolazi na različite načine, kroz različite dimenzije.
Emisija je krenula 2000. na Radiju 202.
Od tada „ZAIR" obituje u sajber-prostoru i nakon nekoliko eksperimentalnih internet meseci te emisije, odlučio sam da je ponovo materijalizujem u analognom obliku i da je ponudim radio-stanicama koje su zainteresovane da je vrte.
„ZAIR" predstavlja emisiju koja se bavi apsolutno svim.
Da li imate saradnike?
Ja bar nisam osetio nikakvo rivalstvo, da kažemo, da kolege neće jedan drugom da pomognu.
Mnogo toga zavisi od PR-a, marketinga ili načina na koji se predstavljate u javnosti.
Mlad umetnik koji ne može da prodre do najšire javnosti ostaje u nekoj vrsti zapećka.
Časopis PC press svake godine dodeljuje nagrade i priznanja za najbolje portale u određenim kategorijama.
Za rad u 2009. godini, priznanje za najbolji portal iz oblasti kulture pripalo je SEEcult-u.
Tematski su obuhvaćeni arhitektura, baština, edukacija, film, knjiga, kulturna politika, muzika, pozorište, tehnologija i vizuelna umetnost, ali se aktivnosti sajta ni izdaleka ne završavaju na tome, a veoma nam se dopala i činjenica da, pored mejnstrim kulture, ovaj portal prati mnoga medijski manje eksponirana dešavanja, koja mogu biti značajna za razvoj kulture i promociju mlađih ili još neafirmisanih umetnika.
Kada je reč o mladim umetnicima, ne možemo da kažemo da postoji veliki broj medija koji se posvećuju upravo njima.
Orijentisani smo na ceo region bivše Jugoslavije.
Pokušavamo da ispoštujemo sve mlade umetnike koji nam pošalju informacije o sebi, jer često nemaju mogućnost da ih plasiraju u mejnstrim medijima.
Program na kojem je zasnovan SEEcult.org je slobodan softver koji je mogao da se dograđuje.
Danas umetnici ne bi trebalo da plaćaju bilo kome da bi imali svoju prezentaciju na internetu, jer to sve mogu zapravo besplatno da dobiju.
Kakav je stav Seecult-a prema društvenim mrežama?
Pronašla sam zanimljivu grupu na Vašem profilu na Fejsbuku:
Neki od njih se žale da im je Fejsbuk dosadan, ali nisu pronašli načine da iskoriste to što nudi u svom interesu.
Fejsbuk je postao jedan od načina da se oglašavate i predstavite razne stvari drugim ljudima.
To je bio digitalni računar koji je proizveo Institut „Mihailo Pupin" pre tačno 50 godina.
Očekuje se da će neke zakonske promene u Srbiji doprineti promenama u kulturnoj politici, koje bi mogle da se povoljno odraze i na nas.
Dugo već živi i radi u Londonu.
Za Radio Beograd 2 govorila je o svom radu, putovanjima, entuzijazmu i posvećenosti novinarskom pozivu, ljubavi prema radiju…
Ona je starija godinu dana od Vaših „Digitalnih ikona" i mislim da postoji jedna čudna paralela između te dve emisije – obe se emituju utorkom i obe se emituju već dvadeset godina.
Koliko dugo već živite u Londonu?
U Srbiji ne živim od 1987. godine.
Poslednjih godina sam otkrila i lepotu van Evrope, koja mi je inače postala predvidljiva.
Putovali ste i jedno od ovih putovanja Vas je dovelo i u Beograd.
Bi-BiSi je bio gost i kod nas i napravili ste nekoliko reportaža.
Dobiti dokumentarnu emisiju na BiBi-Siju je velika stvar.
Ja sam dugo radila na tome da ih ubedim da se u Srbiji rade posebne i genijalne stvari, npr. projekti u okviru IT industrije.
Od toga smo za „Digitalnu planetu" napravili taj dokumentarac i nekoliko kraćih priloga.
Odjek je bio dobar, mnogi ljudi nisu znali Srbiju iz tog nekog ugla, ugla nauke i IT industrije.
Želimo da ukažemo na vreme kada je Srbija bila među vodećim zemljama u oblasti računarstva.
Moja početna ideja je bila vest o odlivu mozgova – to je fenomen koji se ne dešava samo u Srbiji, već uopšte u odnosu između razvijenog i manje razvijenog sveta.
Mislim, Srbija i avio-industrija ne idu, ali ću Vam objasniti o čemu se radi.
U kompaniji CTT rade na jednom genijalnom projektu koji samo tri kompanije u svetu rade.
Njihov pseudosatelit se zove „Pupin", koji je ultralaka struktura – to je letelica koja ima ulogu komunikacionog ili geostacioniranog satelita, a s druge strane, imaju konfiguraciju standardnog aviona.
Naš CTT je zaista svetski a naš, i njihovi pseudosateliti su najinovativnija stvar koja postoji.
Pričali smo u prethodnom delu o „Digitalnoj planeti".
Vi radite kao frilenser – spremite projekat, tražite sredstva, Vaše priče su podstaknute različitim digitalnim temama.
Morala sam da opravdam zašto je npr. zanimljivo i važno da se pravi emisija o Srbiji u tom i tom momentu.
Meni je tada bilo bitno da Srbiju prikažem u nekom drugom, progresivnom svetlu, u odnosu na to kako se do tada pričalo o njoj.
Uporedo sa domaćom proizvodnjom računara, rastao je i broj njihovih korisnika.
Bez Gugla sada ne možete.
Ja nisam data novinar, ali dosta koristim tu vrstu materijala ili metode.
Spomenuću Vam da sam pre par godina detaljno čitala jednu Rojtersovu analizu koja je bila prepuna brojeva, podataka i analiza.
Da li Vas je data novinarstvo odvelo i u San Marino?
San Marino je bio pre dve godine.
Tadašnja SFRJ je 1965. godine bila među prvih 20 država korisnica računara u svetu.
Znate da je to jedna mini-država u Italiji, koja ima 30.000 stanovnika.
U San Marinu je to 5G i blockchain.
Pogodnosti koje San Marino pruža su u tome što nema nekih pravnih zadrški kako bi se što pre završio određeni projekat.
Na primer, vi za dva meseca možete da dobijete odobrenje za nešto, dok biste u Italiji čekali i do 3-4 godine.
Jedan od vrhunskih uspeha 1971. godine bila je i proizvodnja hibridnog računarskog sistema za potrebe Akademije nauka Sovjetskog Saveza.
San Marino je najstarija ustavna državna na svetu.
Nekada se tu vozila i Formula jedan.
A na početku ćemo čuti jednu ilustraciju, Vi ćete nam reći o čemu se radi i po čemu je čuven studio Abbey Road.
Mislim da su se prve otvorile u Koreji.
Postoji Earthcam, i kada se uključite, tu možete uživo da posmatrate ulice, turistička mesta, sve uživo, koja su odjednom postala prazna.
Moja omiljena veb-kamera je Vessel Finder, gde posmatrate putanje brodova koji plove po okeanima i morima.
I počela je da čuva slike sa svojih virtuelnih putovanja, da ih kači na svoj Instagram nalog „Agoraphobic Traveller".
Do tog naloga su došli i National Geographic i napravili su reportažu o njoj.
Da biste napravili reportažu na National Geographic-u, morate da imate foto-aparat i da putujete.
Ta emisija koju sam već snimila je o ženi koja je Nemica-Jevrejka.
Počela je da gubi vid negde pre 20 godina i u jednoj lokalnoj prodavnici postavila je oglas da traži volontere koji bi joj čitali, jer ona voli knjige, voli književnost.
I dan-danas volonteri dolaze kod nje, čitaju joj knjige, novine, bilo šta.
Sve veći broj kompanija počinje da sklapa personalne računare od komponenti koje se uvoze pretežno iz zemalja Dalekog istoka.
I rekla mi je da kada su joj opisali kako ta čestitka izgleda, ona se razočarala i rekla mi je da je čestitka mogla bolje da izgleda i da je kraljica mogla bolje da se potrudi.
Šestog avgusta bio je 20. rođendan World wide web-a, internet servisa koji mnogi i dan-danas poistovećuju sa internetom iako internet ima veliki broj servisa.
Samo poslednji operativni sistem Windows 7 prodat je u oko 350 miliona kopija u svetu.
Ovde se okupio veliki broj naših kolega.
Novinari građani su vrlo važni u obaveštavanju i kreiranju medija.
Imamo sve brojnije slučajeve da prve informacije nekada stignu od novinara građana.
Kada je došlo do blokada puteva na Kosovu, prve informacije su stigle preko društvenih mreža.
Novinari ne mogu jednostavno da preuzmu kompletne informacije sa društvenih mreža.
Mi imamo oko 2,7 miliona otvorenih naloga na Fejsbuku.
Za mene je Tviter jedan od glavnih alata koje koristim.
Tviter je servis usluga kratkih poruka do 145 znakova.
Bez obzira na to što mnoge od tih poruka ne zaslužuju posebnu pažnju, ako se pažljivo selektuju potencijalni korisnici, može se doći do sjajnih informacija.
Znamo kako novinari kreiraju vesti.
Prate agencije koje su veoma brze, ali da Vam kažem – sporije nego Tviter.
Agencije često postavljaju vesti koje preuzmu sa Tvitera.
Ali je prilično čvrsta zajednica i određen broj ljudi je vrlo angažovan na Tviteru.
Uzeću primer Novaka Đokovića koji je stalno u medijima.
Mediji preuzimaju sa njegovog Tviter naloga 90 % informacija koje su vezane za društveni život.
To važi i za druge, za poznate muzičare, na primer.
Možemo li da navedemo primer neke vesti do koje ste došli preko Tvitera?
Vrlo neobično da policija koristi društvenu mrežu za tako nešto.
Eto, policija hoće da pokaže kako je angažovana i kako nešto radi.
London je grad koji ima najviše kamera po gradu.
U Londonu 7. jula 2005. godine, u vreme jutarnjih saobraćajnih gužvi, dogodila se serija terorističkih napada.
Kakav je Vaš odnos kao profesionalnog novinara prema onlajn građanskom novinarstvu?
U to vreme ja sam imao na raspolaganju samo dve knjige: jednu koja je govorila o aritmetičkim operacijama u računaru i drugu knjigu (ne mogu da se setim imena autora) koja je govorila najopštije o računarima i računskoj tehnologiji.
Profesionalci zameraju novinarima građanima da su informacije koje postavljaju na veb nedovoljno istražene, proverene, da im nedostaje kritički osvrt, da nisu sortirane.
Čini mi se da nije toliko važno da poredimo profesionalne novinare i one koji to nisu?
Zanimljiv je i podatak da je Fejsbuk zabeležio prvi put stagnaciju i pad kada je reč o broju otvorenih naloga.
Moje je mišljenje da je Fejsbuk dostigao svoj maksimum.
Pojavila se i prva društvena mreža namenjena samo naučnicima.
To je bila i osnovna ideja Fejsbuka.
Da, Tviter je dobar za vežbu da se sa što manje reči kaže što više.
Da li možemo bilo gde na internetu pročitati šta se dešava u nekom gradu u Srbiji?
Na Fejsbuku je najnormalnije da vam neko ko vas ne zna pošalje zahtev, da ga vi prihvatite, da kaže da vam je lepa slika.
Ali, tada nismo imali prilike da razgovaramo o tome, a verujem da bi našim slušaocima bilo zanimljivo da čuju utiske iz ove daleke zemlje.
I neko, uslovno rečeno, oduševljenje, podela svojevrsnog entuzijazma ne samo među kolegama, već i među medijima i publikom koja je prisustvovala tim događajima.
U kakvom ste društvu bili kada je reč o portalima koji se bave sličnim temama kao Seecult?
SEEcult.org je jedini iz regiona koji je nagrađen među profesionalcima.
Oni su se poznavali još iz Instituta elektroprivrede gde su radili veliki analogni računar, mrežni analizator.
Teorijskih radova možda još i ima, ali kod nas nema umetnika koji se bave internetom i internet umetnošću.
Bilo bi zanimljivo da nam predstavite rezultate, ali i utiske sa izložbe u Domu omladine Beograda.
Kako ste Vi zamislili taj prilog, a kako se preselio na Jutjub i šta se desilo?
Prilog je bio koncipiran tako što sam izašla u Knez Mihailovu ulicu, zaustavljala ljude, naravno, sakrila sam kameru i pitala ih:
On nam je rekao i kako bi mi trebalo da napravimo dva računara: jedan za nas, jedan za državnu upravu, mislim za MUP ili tako nešto, ali ja to tada nisam znao.
Nakon dodele nagrade, mene je pozvala jedna novinarka i zamolila me da joj dam izjavu i prokomentarišem kako se osećam u vezi s tom nagradom.
Nakon njenog objavljivanja članka, taj prilog se pojavio na Jutjubu.
Meni se dopalo što se otvorila polemika oko samog Fejsbuka, o tome kako se deca i mladi ponašaju na njemu, pa i svi mi ostali.
Na Fejsbuku je najnormalnije da vam neko ko vas ne poznaje pošalje zahtev, da ga vi prihvatite, da kaže da vam je lepa slika.
Roditelji su za to da treba ukinuti Fejsbuk i da deca ne treba da budu tamo, a deca tj. ta mlađa populacija misli da je taj prilog bio super.
Roditelji moraju da shvate da je to tehnologija, savremeno doba i da ne možete vi dete da odvojite od Fejsbuka.
Na primer, ako hoćete da se zaposlite, vaše fotografije na kojima niste baš u primerenom izdanju, da tako kažem, može da vidi vaš poslodavac.
Kada se komentariše Fejsbuk, često se govori o razlici u ponašanju u virtuelnom i realnom svetu.
Moj prilog je tom anketom privukao pažnju, ali je zadržao ljude da čuju da se zbog nasilja na Fejsbuku nekoliko ljudi ubilo, da je to veliki problem i da moramo da nađemo kompromis i rešenje da se tome stane na put.
Vesna (Opavsky), u poslednje vreme je sve više onih koji govore o tome da moramo da pazimo na koji način se predstavljamo na društvenim mrežama – šta pišemo, kakve slike postavljamo.
Mi učimo grupe polaznika, pre svega iz nevladinih organizacija, potom i iz medija ali i preduzetnike, na koji način oni mogu da vode profile na društvenim mrežama.
I dalje postoje dva tipa ljudi: oni koji misle da je to kao privatni život, ne rade na zaštiti svojih podataka, prihvataju sve za prijatelje, i ona druga, sve veća grupa koja Fejsbuk koristi za neku komunikaciju i interakciju bez objavljivanja svojih fotografija.
Kako se Seecult odnosi prema društvenim medijima?
To se kod nas baš vidi, posebno po Gugl statistici posete.
Društveni mediji, ujedno, dovode i do svojevrsne nelojalne konkurencije, jer nije u pitanju samo odraz prirodne zainteresovanosti publike za određene sadržaje, već je poseta posredstvom njih sve više rezultat toga koliko imate novca da reklamirate sadržaj koji delite na društvenim mrežama.
Adresar umetnosti na srpskom jeziku?
Nisam išla peške i gledala ili pisala po svom ukusu, nego sam u dogovoru sa programerima kreirala program koji je sâm išao po internetu i na osnovu korišćenja reči umetnost i izvedenih oblika, sâm napravio listu od sto sajtova, gde se bar 60 sajtova bavi isključivo umetnošću, ili bar u velikoj meri umetnošću.
Na prvom mestu se našao upravo Seecult.
Vesna Milosavljević:
Jovana Jovančić:
Jako je puno nasilja među mladima, ne samo na Fejsbuku i medijima, već i u realnosti.
Vesna Opavsky:
Sajam kratke elektronske forme 303
Statički pristup su koristili svi u Evropi koji su pre nas uradili računare.
KUDA je prepoznata kao kolektiv koji deluje kao socijalna skulptura 309
Rodio sam se u Bečeju 1971. godine.
Navukao sam se na tu neku romantičnu predstavu umetnika s kraja 19. veka i počeo da slikam, a usput učeći tehnologiju i tehniku slikanja.
Zapravo glavni implus da se bavim artom dala je moja prijateljica Zorica Stojkov.
Rajko Tomović je insistirao na tom dinamičkom pristupu.
Nema galerije, nema galerista, nema ljudi koje moraš da angažuješ.
Sve više je popularan, sve više umetnika se bavi njime.
Ja mislim da je to razlog što je Rajko insistirao na dinamičkom.
Postoje u svetu etablirane grupe i umetnici koji se bave računarskom i veb umetnošću, ali to i dalje pokušava da se ugura u taj standardni izlagački sistem.
Naravno, ima korisnih teorijskih okvira koji su izvedeni, ima posvećenih teoretičara i informativnih knjiga sa tog polja.
Veb-artom sam krenuo da se bavim poprilično „iz neba pa u rebra" kroz program Flash.
Zove se „Adz".
Bila je to vrlo zanimljiva stilska vežba iz Flash-a, a s druge strane, naspram postavljena dva različita doživljaja sveta.
Jedan od meni dražih je veb-sajt za agenciju „New Moment".
Ne ova verzija koja se sada nalazi, nego jedna stara verzija koja je napravljena pre godinu dana i sa kojom sam učestvovao na advertajzing festivalu u Portorožu.
I to je u prvom redu bila prezentacija na ce-de-romu koja se projektovala u okviru same postavke, a postavljen je i sajt „Jugomuzej".
Bilo je izazovno napraviti veb-sajt za drugog umetnika pošto sam do tada uglavnom radio za sebe.
Taj sajt je dosta dobro prošao, između ostalog i zbog priznatog umetnika i prestižne manifestacije.
U pitanju su vrlo jednostavne, promišljene i zavodljive stilske vežbe u Flash-u.
A od neke strane scene, izdvojio bih Finsku koju sam skoro otkrio.
Finci su poznati po dobrom i umerenom dizajnu, a to se prenelo i na veb-dizajn.
Postoje mnogi umetnici koji, na svu sreću, koriste razne mas-kulturne fenomene u svojoj umetnosti.
Tako da umetnici više ne mogu da računaju na svoje autistične introspektivne opservacije koje su razumljive samo njima.
A kod konzumacije savremene umetnosti postoji interakcija između ljudi, i između ljudi i samog umetnika.
Kod nas je klijentima trenutno bitno samo da imaju nekakav veb-sajt i da imaju neku adresu koju će da izreklamiraju i to je sve.
Najk je jedan od najubedljivijih i najbolje izgrađenih brendova danas.
Domaći klijenti bi trebalo da prihvate te brojke.
Nije to više tamo neka ciljna grupa, na primer domaćice od 30 do 35 godina, nego postoji vrlo konkretan čovek sa imenom i prezimenom, svojim interesovanjima i zanimanjem.
Prvi put sam kompjutersko čišćenje primenio u saradnji sa jednim kompjuterskim „magom" – Goranom Jovanovićem.
„Ja sam postao slikar!".
Recimo, Tihomir Aleksić je vodio digitalnu tehniku.
U planu je priprema knjige o Luju Todoroviću.
Drugi je sumiranje Vašeg digitalnog rada ‒ 45 godina od prve projekcije video-rada „Američka traka".
Pričaćemo i o „Američkoj traci" danas.
Vi ste 1983. godine počeli da slikate murale u Beogradu, od 1973. objavljujete stručne radove iz oblasti likovne umetnosti.
Mandžić je vodio automatiku.
U svakom slučaju, kao nešto što je bilo potpuno različito, pre svega u komunikacijskom smislu od onoga na šta smo navikli u našoj sredini, pa i u Evropi generalno.
Pre 45 godina izabali ste predmet Kompjuterska umetnost.
Zahvaljujući Vasi Mihiću, dobio sam impuls da bi mi nastava iz novih vizuelnih tehnologija bila korisna, a odgovorila bi i nekim mojim umetničkim namerama i potrebama.
Kompjuterska umetnost je tada bila u povoju.
Džon Vitni, kao jedan od začetnika, bio je vrlo meritorna ličnost što se tiče predstavljanja prvih umetničkih radova i onoga što će biti kompjuterski umetnički jezik.
Za izdavača
Pišete prilog koji se bavi razvojem tehnologije, ali iz jednog drugog ugla ‒ iz ugla druženja i saradnje sa Aleksandrom Lujem Todorovićem.
Svakako da je „Američka traka" sa različitim aspektima proisteklim iz zadataka koje je trebalo ostvariti upotrebom različitih video-uređaja i sredstava sve do rada sa više kamera u studiju.
Kada govorimo o primeni tehnologije i novih medija u to prvo vreme pa i kasnije, čini mi se da su umetnici prvi „prigrlili" primenu tehnologije.
Ideja da umetnici kreću prvi s novim tehnologijama je nešto što je vezano za vrlo razvijen sistem uvođenja jedne robe na tržište, u ovom slučaju novih video-uređaja.
Iako to kod nas nije bio slučaj, s obzirom na to da proizvodnju video-opreme nismo imali, postojao je interes kod umetnika.
Kao što je mene zanimalo da slika dobije vreme, postojanje video-opreme kao potencijalnog izražajnog sredstva uticalo je i na druge umetnike da se iz svojih pobuda toga prihvate.
Prvenstveno je to bilo karakteristično za likovne umetnike.
Ispostavilo se da su oni najspremniji da se upuste u tu vrstu istraživanja, a donekle to važi i za muzičare.
Ne možemo da ne pomenemo da ste još 1994. predstavili prvu kompjutersku instalaciju kod nas – „24 sata Ruanske katedrale".
Dosta sam ga koristio i prvi put primenio u saradnji sa jednim kompjuterskim „magom" – Goranom Jovanovićem.
Posle tri sata, kada smo „očistili" „Seobu Srba", rekao je:
Micuru Kataoka je govorio da prema svakom sredstvu kojim ovladamo ili koje koristimo – moramo imati odgovornost za njegovu upotrebu.
Igor Stepančić i ja napravili smo interaktivni sajt koji se zvao
Opet je Goran Jovanović bio tehnička podrška tom projektu.
Umetnici iz celog sveta reagovali su na četiri teme:
Opcija „Persejev štit" imala je ideju reflektovane slike, vraćanja slike onoga što se nama tada događalo.
Setićemo se iz mitologije da Persejev štit okamenjuje napadača.
Mi smo morali da sklonimo sve te pse, a oni su iza nogu, ispred nogu, između prolaze… Mi nemamo kontakt sa glumcima.
Dolaze ponekad glumci.
Bio je jedan tehničar koji je izvanredno slikao.
Ja sam kompozitin artist .
Da li bi to bilo prikladno za uvod u intervjue nastale tokom prethodnih 20 godina „Digitalnih ikona"?
Ali čekam da se vratimo nazad u Weta Digital Studio.
Poslednje što sam radio tamo treba da krene od decembra u bioskopima ‒ Mortal Engines.
A pre toga smo radili Avengers:
Infinity War 2, to je već bilo u bioskopima.
A pre toga sam radio Planetu majmuna:
Ceo rad koji je Weta izbacila, svi ti likovi izgledaju toliko realno.
I Weta je isto radila, naravno, deo sa majmunima jer su oni najpoznatiji po tome.
Što se tiče i lidova i supova i glavnih producenata, bili su jedni od prvih koji su se ponašali normalno.
Tako da sam imao i neku kreativnu slobodu, što je jako bitno za nas artiste.
Mora prvo da se odobri animacija pre nego što dođe kod „lajtera" i mene, mora prvo da se modeluje nešto pre nego što ode na animaciju.
Za to se brinu naši producenti.
Na primer skakanja, letenja ili specijalni efekti koji nisu realni, tu su glumci zakačeni za neke žice i rigove, to sve mora da se skloni kao da nije tu bilo.
U nekim momentima ako ima pokret gde se glumac okreće za 360 stepeni, onda sve mora da se „crta", da se pravi kako bi se sve očistilo.
Knjiga o džungli je snimljena pravom 3D tehnikom sa dve kamere, „levo oko" i „desno oko".
Pri kraju, kada Mogli sa medvedom i pumom šeta po šumi, prolazi gomila nekih mali vukova oko njegovih nogu.
Svaki programer svaki problem može da reši na svoj način.
Dobili ste Oskara.
Jedan od takvih primera je čuvena reklama sa Odri Hepbern, gde je napravljena kao živi lik, a u stvari je generisana u računaru.
Poslednjih par filmova, recimo Fast and furious 8 ‒ glavni karakter iz prvih sedam delova je poginuo, a oni su morali da rade sa njim neke scene.
Tako da uspeh programera jeste da osmisli najbolji način da se završi obrada podataka u računaru, da bi se dobio rezultat što pre i što tačnije.
Tu se često izdavaja učitelj, dakle, neko ko pruža obrazovanje za nešto.
Ranije generisanje pozadine podrazumevalo je da neko dođe da crta po staklu, i to mora da bude umetnik.
Jer što je automatizovanije, manje para mora da se dâ artistima.
Kada ste dobili Oskara, to je bio rad više vas, jer se radilo u nekoliko studija.
Znam koliko nas je bilo u Londonu.
Ali ceo layout – šuma, je rađen u Indiji gde je bilo 300–400 ljudi.
Verovatno postoji nešto u toj dodeli Oskara.
To smo videli na prošloj dodeli, gde smo se mi nadali da ćemo da ga dobijemo za Planetu majmuna.
Postoji nešto zbog čega Akademija dodeljuje te stvari.
Koje su to napredne tehnologije korišćene za Planetu majmuna?
To kreće od samog snimanja glumaca.
Ti pokreti, snimanje ekspresija na licu pravih glumaca, koje onda oni skidaju i pokušavaju da prebace na generisan kompjuterski model.
Ali gomila stručnjaka je radila na tome da izuči kako da se to posle na najbolji i najbrži način izrenderuje.
Pričam za studio Weta jer sam tu proveo poslednje dve godine.
Weta ima te male farme po zgradama, ali ima glavnu render-farmu koja je ogromna i ne može da joj se priđe, ne može da se slika.
Mislim da čak i render-farme imaju stručnjaka koji to i sastavlja da bude bolje.
Tu je 1600 ljudi, jer su se tu priključile porodice na Novom Zelandu gde se nalazi studio.
Pošto Piter Džekson tamo živi, tamo mu je kuća i onda je tu i otvorio.
Došlo je oko 3000 novih ljudi na Novi Zeland.
Ja sam se zaljubio u Weta studio jer tu sam prvi put doživeo da radim svoj posao bez stresa i kako to treba da izgleda.
Dobio sam neke ponude, ali sam otišao ipak u Weta studio.
U Londonu mi nisu odgovarale neke stvari, ali ja sam ih rešavao drugačije od drugih ljudi.
I desilo se i na projektu The Jungle Book da ustanu ljudi u pola osam uveče da idu kući, a da ih produkcija pita gde su pošli.
Kada smo radili na projektu The Jungle book, stvorila se unija, gde smo mi pokušali da se ujedinimo i gde se ceo compositing departman ujedinio.
Mi smo svi frilenseri, to su ugovori na tri meseca ili šest meseci, godinu dana maksimalno.
Mislim da bi svaki studio trebalo da izgleda kao Weta.
Bore se za svoje zaposlene ‒ što je bitno.
Kako ste otišli iz Beograda?
U tom trenutku se radio „Atlantida projekat", naš prvi animirani film.
I onda sam upisao Višu elektrotehničku, posle godinu dana, kada sam se već upoznao sa ljudima, napravili smo neku ekipu koja se bavi time.
Da li su hteli da ostanete kao asistent?
Profesori znaju više teorije, koju ne koristiš.
Drugar je imao studio Mosquit, koji i dan-danas radi, i tamo sam krenuo.
S vremenom sam upoznavao još ljudi, kako već u našoj struci to ide, dok nisam upoznao neke ljude koji su mi rekli da se ovde rade američki filmovi, Crater studio.
Tada se radio Other guys.
Posle dve godine u Crater-u i gomile raznih projekata, oni su mi predložili da bih mogao da krenem da vidim kako to izgleda napolju.
Prag mi je bio zanimljiv jer je blizu.
Studio jeste bio veći od Crater-a, bili su ozbiljniji filmovi i tu sam napredovao.
Onda su drugari počeli da mi predlažu London.
Zvali su me da dođem u London, da vidim pravi studio.
Otišao sam u London.
Ipak, Prag nije bio toliko daleko.
Ja sam uvek imao jedan cilj otkako sam krenuo da se ovim bavim – Weta.
Pirati sa Kariba su još jedno ostvarenje koje ste radili.
Taj projekat je bio malo čudan zato što je bio rađen u MPC Montrealu.
Vi radite sa računarima, nemate šansu da sretnete glumca.
Mi nemamo kontakt sa glumcima.
Srbija nije samo slet, nije samo folklor nego je zemlja sa kapacitetom da proizvede nešto što je tehnološki zahtevno i ujedno estetski zadovoljavajuće, ne napravivši distancu od tradicionalnog.
Povod za razgovor bio je projekat predstavljen u galeriji Kulturnog centra Beograda.
Kada se desila ta drastična promena projekta, naše institucije zadužene za izbor nacionalnih selektora počele su da zovu ljude koji mogu da na višemedijski način naprave nastup.
Odlučio sam se za širi dijapazon performans-umetnika ili ljudi koji rade u raznim disciplinama, koji su u nekoj vezi sa performativnim umetnostima, da ih zovem, ustupim u određenoj meri tu platformu i vidim kako će reagovati na novu, čudnu situaciju.
Otvorili smo mogućnost da različiti izvođači sa različitih područja izvode komad pred udaljenom živom publikom.
Svest o postojanju publike postoji, ali postoji izolovanija i intimnija atmosfera.
Drugi nivo je to što je ozbiljan broj umetnika sa kojima bih ja po prirodi sarađivao negde drugde.
Po svemu što sam na prošlom Kvadrijanalu čuo, prvi put da je neko ovo upotrebio u ove svrhe.
Naredne, 1957. godine, uspostavljen je Registar stanovništva grada Beograda na sistemu bušenih kartica.
Vi ste bili angažovani, kao direktor novih medija ceremonije otvaranja, za pripremu otvaranja 25.
Naredni birački spisak i pozivi za glasanje urađeni su na mehanografskim uređajima sistema bušenih kartica u Gradskom zavodu za statistiku i cela operacija štampanja je trajala samo nepunih sedam dana.
Postoji dosta ozbiljan problem izlaznih proizvoda iz Srbije koji su popularni.
Prvo, da Srbija nije samo slet, da nije samo folklor nego je zemlja sa kapacitetom da proizvede nešto što je tehnološki zahtevno i ujedno estetski zadovoljavajuće, ne pravivši distancu od tradicionalnog.
Hteli smo da izbegnemo masovnost uvodeći tehnologiju kao saigrača malobrojnim učesnicima u programu.
Imali smo 30-40 igrača.
Gradska geodetska uprava je od 1960. godine počela da koristi isti računar za obračun i izradu rešenja o razrezanom porezu.
To nam je dalo mogućnost da tehnologije koje smo koristili i softvere koje smo razvijali za potrebe programa ustupimo obrazovnim institucijama nakon Univerzijade.
Bilo nam je važno da radimo sa studentima u što većoj meri.
I ljudi koji su radili sa režijske, nevidljive strane isto su bili studenti.
Nešto je ranije viđeno u galerijskim formatima, u mojim radovima, u radovima mojih saradnika.
Osnovna ideja je da imamo ogromnu površinu na kojoj imamo igrače.
Trebalo je napraviti sistem koji analizira poziciju i trenutni gest svakog od igrača.
Onda bi performer video šta se dešava pod njim i nastavljao da radi.
Uspostavljanje Registra stanovništva na računaru svakako je bio veliki uspeh.
Ovaj događaj se uzima kao početak razvoja savremenog kompjuterizovanog informacionog sistema grada Beograda.
U svim mestima biće dodeljena nagrada lokalne publike koja će imati priliku da glasa tokom trajanja izložbe.
Čestitamo na 10. KEF-u.
Koliko će trajati ovogodišnji KEF?
Recite nam nešto kratko o konceptu Sajma.
Potom ćemo se kritički osvrnuti na radove ovogodišnjeg KEF-a.
Što se tiče ovogodišnjeg KEF-a, došlo je do polarizacije na dve grupe radova.
Činjenica je da ex-Yu nije samo bivša Jugoslavija.
Na svakom KEF-u imamo problem da se taj kratak period u kome treba da se uradi rad i brzina te forme pretvori u jednodimenzionalno tumačenje teme.
Jedan od složenijih zahteva i povoda za projektovanje računara CER-10 bila je i kriptografija, odnosno šifriranje i dešifriranje poruka za potrebe unutrašnjih poslova i pojedinih većih preduzeća.
Autori su povukli znak jednakosti između ove dve teme i u pozitivnom i u negativnom smislu.
Postoje teme koje privlače veliki broj učesnika.
Ono što odlučuje o broju učesnika jeste zvučnost same teme.
Ovogodišnji KEF ima regionalni karakter.
Problem za članice i članove žirija je to što će ta njihova diskusija da ostane na sajtu i biće javna.
Bila je predviđena javna konferencija za novinare.
Bez Markovićevog entuzijazma i upornosti, možda bi ovaj važan datum za srpsku istoriju računarstva ostao sasvim neprimećen.
Ja do sada nisam učestvovala na takvim konferencijama za novinare.
Govorio je i o razvoju primene računara i aktivnostima Društva za informatiku Srbije danas.
Poenta je da je ta grupa kreativaca koji vladaju .net formatima pod pritiskom, u smislu posla ili edukacije.
KEF je prolazio kroz različite transformacije.
KEF se jeste menjao u određenim tačkama, ali u ključnim nije – otvorenost i demokratičnost.
Da li se ideja sa kojom ste pokrenuli KEF transformisala?
Naš ideal je bio da KEF radovi idu u sklopu reklamnih blokova na televiziji, to je u današnje vreme nemoguće.
Kako se usložava produkcijski model KEF-a, usložnjavaju se i nade, očekivanja i obaveze.
Ali na izložbu KEF-a dolaze ljudi koji se ne poznaju, to je posebna publika.
Da li je KEF bio predmet diskusija?
U kontekstu sadašnje krize i fenomena brzine, suočavamo se sa ultimativnim usmerenjem ka veštačkoj inteligenciji, u koju se, kao i 90-ih godina, ulažu nevine nade i očekivanja, a taj isti poligon nosi u sebi i zloslutnu polugu moći i manipulacija.
Apsurdno je porediti čoveka u odnosu na AI algoritme.
U okviru aktivnosti, kuda.org je organizovao, između ostalog, više stotina javnih događaja, radionica, izložbi, konferencija, izdavačkih projekata, predavanja, prezentacija.
Prvi korisnici računara bili su ljudi priučeni na raznim kursevima koje su organizovali isporučioci opreme.
Vratićemo se i na sam naziv Centra, šta su nekad bili novi mediji, šta su danas.
Zapravo, ovo pitanje o imenu ‒ rekao bih da je kuda.org ustanovljen kao jedna inicijativa koja je proizašla već iz neke umetničke analitike tokom 90-ih godina.
Znači, pored svega, tome je prethodila aktivnost umetničke grupe APSOLUTNO, čiji sam ja takođe bio član, i gde smo uočili izazove i problem da izrazimo to uzbuđenje ili potrebu za iskorakom u upotrebi novih tehnologija, koje su tada imale svoj razvojni procvat, pogotovo era prvog komercijalnog interneta.
Asocijacija APSOLUTNO je zapravo radila dosta toga na nekom intuitivnom, ne toliko jasno artikulisanom, žanrovskom smislu, to je
U Srbiji je sve došlo sa malim zakašnjenjem, od ’96. zapravo, formalno kada se uspostavlja komercijalni internet.
I u suštini smo mi tada kao umetnici uočili jedan problem i nedostatak u osnovnoj infrastrukturi.
Dakle, neki zaključak na ovo pitanje mogao bi se sublimirati na sledeći način: kroz aktivnosti umetničke grupe APSOLUTNO i iz jednog poriva uočenog kao veliki izazov i potreba, postojala je neka vrsta nužde da se ustanovi jedan fizički prostor koji bi bio katalizator svih tih stvari koje se vezuju za određene izvore, informacije, literaturu, prakse i izazove.
Ideja se razvila spontano i kao oblik želje da se unapredi aktivnost umetničke produkcije grupe APSOLUTNO.
Tako je i ime kuda.org izvedeno iz akronima naziva „kulturno-umetničko društvo apsolutno" (što je bila zakonska registracija umetničke grupe), ali je, po nama, dobila sjajno preoblikovano značenje.
Kroz aktivnosti grupe APSOLUTNO, iako pod sankcijama tokom 90-ih, provodili smo dosta vremena u inostranstvu.
Iz tog razloga smo prihvatili ideju o svetskoj turneji te izložbe, jer ona je počela svoj život u Beču, a posle toga je prezentovana na još nekih petnaestak destinacija u svetu.
Sad sledi jedno pitanje koje će može biti digresija u odnosu na ove ključne događaje koje pokušavamo da mapiramo, a to je pitanje publike.
Nikola je govorio o izvanrednom razvoju primene računara od konstruisanja prvog računara do sadašnjeg trenutka.
Vreme i život su takvi da su nas neki od osnivača prerano napustili, te su se neke inicijative koje su dolazile od njih prosto transformisale u neke druge okvire.
Osvrnuću se još na Svet informacija i na čitav korpus stvari koje je inaugurisala ta izložba, jer se kroz njen sadržaj doslovno determinisalo nekoliko ključnih sfera.
Mi smo, pre svega, kao umetnici poželili da intervenišemo i oblikujemo iz polja u kom delujemo, i da omogućimo neku najosnovniju infrastrukturu.
Znači, umetnik stvori neko delo u određenom ključu i senzibilitetu, kako bi se taj senzibilitet mogao dalje valorizovati i/ili distribuirati u društvu kreirajući novu vrednost i odnose.
Dakle, hoću da kažem da smo mi, prvenstveno kao umetnici, izazvani da uđemo u tako nešto, shvatili da smo se zaigrali u novim okolnostima i da smo se zatekli u ulozi veće odgovornosti i da smo u tom „hodu" dosta učili.
Takav uspešan primer je portal „Elektronska uprava".
Nažalost, kada govorimo o Srbiji iz tog perioda, mi imamo jednu vrstu dijametralno različite dinamike u odnosu na ostale, jer se u analizi 90-ih u svetu taj period tumači vrlo često u superlativu i sve je izkazano kao imperativan razvoj tehnologije koja nam omogućava proširenje horizonta saznanja do neslućenih razmera, dok su kod nas 90-ih godina ratni sukobi ustanovili jednu potpuno drugačiju atmosferu, stigmatizaciju, vrlo tešku ekonomsku situaciju, i sve druge oblike krize, koji su, naravno, i polje umetničke intervencije smanjili na minimum.
I na neki način smo, eto, otvorivši pomenutu izložbu Svet informacija, otvorili neki osnovni horizont u kom smo se dalje kretali.
Kada se pogleda arhiva na sajtu, na portalu kuda.org, vidi se da je ona zaista bogata.
Kuda.org ima i svoje izdavaštvo, umetničku produkciju, organizovanje susreta, radionica, konferencija, izložbi, izdavanje zbornika itd. i mogli bismo zaista da nabrajamo još dugo.
I sad, svakako, neće biti lako pitanje da posle više od dve decenije izaberete neke ključne trenutke kada je reč, recimo, o doprinosu kuda.org, analizi i kreiranju različitih tema iz oblasti tehnologija.
To je bio tada već prvi pokušaj da se i u periodu od 1996. do 2006. godine ustanovi jedna vrsta istorijske analize prve generacije net umetnika.
Inke Arns je suštinski napravila jedan zgodan pregled u kojem je kroz ove neke osnovne parametre kustoske prakse unapredila diskurs taktičkih medija i nove umetničke prakse, zapravo, utvrdila jednu genealogiju postupaka, pojmova i politiku te grupe.
Uvek smo se usmeravali na sadržaje koji generišu aktuelnost i inovativnost i obe izložbe smo poželeli da prikažemo u Srbiji.
Ja mogu da kažem iz ugla novinara koji se bavio digitalnim tehnologijama i te 2002. i 2003. godine, da je zaista bilo malo organizacija, pa možemo reći da ih mogu nabrojati na prste jedne ruke, i malo pojedinaca koji su se bavili ovim temama.
Pa je dolazak učesnika, koje ste pomenuli, u naše krajeve, bila jedna izuzetna prilika da ih sretnemo, da razgovaramo sa njima, a bili su poznati i uspešni u svojim oblastima.
To je taj momenat kada umetnik donosi odluku da završi proces.
Kako se odrazilo na Vaš rad, na planove „Kude" za ovaj period?
Sada je normalizovan i institucionalizovan indikator „uspešnosti" kroz obim poseta, klikova i broja publike.
Možemo, da se vratim na Vaše prethodno pitanje, da govorimo o nekoj vrsti analogije kraja 90-ih i početka rada kuda.org i danas ‒ uočava se paralela, gotovo identičan korpus pitanja i dilema kao što su bila postavljena u vremenu 1996, 1997. i 1998.
Ali sada, ne više u sferi interneta, već u sferi veštačke inteligencije.
Aktuelni tehnološki razvoj polja veštačke inteligencije doprinosi da se uvećava zebnja u odnosu na pravac i brzinu kretanja naše civilizacije; podstiče nas na još veći stepen opreza i kritičkog sagledavanja „progresa", tim pre što sada uočavamo i razliku od dve milijarde više ljudi na planeti od tada.
Na kraju, kuda ide dalje kuda.org u nekom narednom periodu?
Tekst Ivana Stanića prati izložbu.
Godine 2007. kada sam učestvovala na Festivalu „Ars elektronika", prvi put je uvedena kategorija hibridne umetnosti.
Šta kažete studentima ‒ šta su danas novi mediji?
„Ars elektronika" je dobar primer.
Stanovnici Linca se raduju tom festivalu jer su odrasli sa njim.
Kod nas, prvi problem je što nemamo dovoljno razvijenu scenu sa digitalnim umetnicima.
Drugi problem jeste u samoj umetnosti, u odbijanju umetnika da objasni rad.
Možda bi bilo dobro da provedemo slušaoce kroz postavku izložbe u Galeriji Kulturnog centra Beograda.
Objavljen je 21 prilog u kojima su prikazane tehničke karakteristike računara CER-10, njegove primene, značaj za računare koji su kasnije razvijeni itd.
To je knjiga umetnice koja umesto reči koristi sliku.
Izneti podaci i ocene predstavljaju dragocena svedočenja i stavove autora od kojih su neki bili i akteri najvažnijih IKT događaja tokom proteklih godina.
Volim da čujem kada umetnici saopštavaju koja je poenta njihove umetnosti.
Vi predajete na FMK-u.
Studenti na početku misle da kompjuter radi sve i da softver definiše kvalitet rada.
Umetnici u svojim radovima imaju drugačiji odnos prema video-igrama.
Ja krećem iz pozicije umetnika, jer je to moja vokacija.
Pokušali smo da saznamo na koj način ta fabrika koja se zove Fejsbuk funkcioniše.
Šta u nju ulazi, šta izlazi, ko je radnik, ko je resurs, ko je proizvod.
Istraživanjem Fejsbuka i drugih tema bavi se dugi niz godina.
Povodom izložbe Novi ekstraktivizam: o mašinama, eksploataciji ljudi i prirode, razgovarali smo o tome koja je ključna pitanja i nalaze, koji se tiču tehnologije, umetnosti i društva, ova postavka postavila i predstavila.
Mi tu pratimo put od njegovog rođenja, koji kreće od našeg kompjutera i on sada ide prema nekom serveru kompanije kao što je Fejsbuk.
Tu su odnosi moći između različitih internet servis provajdera, pa onda samim tim različitih država i državnih agencija koje pristupaju tim podacima.
Hteli smo da stvorimo bolji politički i društveni ambijent za razvoj IKT delatnosti i skrenemo pažnju javnosti na IKT potencijale Srbije koji su veliki, a nedovoljno iskorišćeni.
Zapravo, mi smo želeli da napravimo podstrek, da se inicira ponovo jedna takva informatička renesansa u Srbiji ukazujući na to da ima mladih ljudi koji bi umeli štošta tu da naprave.
Prvo se iz IP adrese locira, onda otprilike gledamo te neke Gugl mape ili određene topografske mape koje nam otkriju neke objekte.
Fejsbuk mapa je i dalja jedina takve vrste koja postoji na svetu.
Pokušali smo da saznamo na koji način ta fabrika koja se zove Fejsbuk funkcioniše.
Šta u nju ulazi, šta izlazi, ko je radnik, ko je resurs, ko je proizvod; pokušali smo da nacrtamo proizvodni proces.
Znam razne tehnički nepismene net.artiste, to je takođe istina.
Ti si arheolog.
Meni se istovremeno sa emigracijom, dolaskom u Sloveniju, dogodio taj veb, pao nam je na glavu 1993. rekao bih.
I nekako sam lično bio u idealnoj fazi razvoja kao umetnik.
Sad, otkud net.art, tu ima još nešto inputa, ali nešto mi govori da sam sada dugo govorio, pa hajde da vidimo.
Tada je velika većina samog net.arta bila u brauzeru.
Net.art je bio pokušaj da postavimo tvrda, teška, neugodna pitanja o smislu umetnosti, o smislu stvaranja, o položaju umetnosti u umetničkom sistemu najpre, onda i u društvu, o ulozi umetnosti kao društvene avangarde.
To je ono što se kaže za Don Kihota, prvi roman ikada ‒ trebalo je 150 godina od izuma štamparske mašine da se dođe do medijski specifične umetnosti.
E, kakav je taj net.art bio?
Zato što su neki od naših radova, mojih ili mojih kolega, bili potencijalno korisni.
A pošto smo svi mi neki ludi autonomaši, autonomisti, odnosno individualni anarhisti ili šta god, to nam je užasno išlo na živce i polako se iskristalisao taj bušido (kodeks samuraja prim. aut.) ili etos, taj odnos prema radu.
Još jedanput se izvinjavam slušaocima što se nisam obrijao za današnji razgovor.
Gardijan je, između ostalog, pisao o tvom radu.
Mi naslućujemo da sada dolazi era molekularnih računara, nanoračunara, kvantnih računara, veštačke inteligencije i sl.
Čini mi se da je pominjao rad iz 1998. godine, pod pretpostavkom da je taj rad uticao na čuveni film Matriks koji je sniman tek sledeće godine.
To je skraćenica za American Standard Code for Information Interchange.
Uglavnom, radi se o tehnici iscrtavanja, kako bih to rekao srpski, prevođenja grafika ili slika u kompozicije od slova.
Međutim, tada, sredinom i krajem devedesetih, tehnologija je malo napredovala, ja sam imao neke ideje i potrebe da se pozabavim baš tim ASCII pristupom, koji je deo hakerskog folklora.
Kao arheolog, pošto sam oduvek bio zainteresovan za geneze svega što me okružuje, rešio sam da uradim lažnu arheologiju medija, kako se zove taj pod-podžanr, i uspostavim jednu evoluciju kompjuterske grafike kao da nemamo ni vektore ni raster, i onda me je to odvelo ka tom istraživanju i nastala je cela velika serija.
Ovo što sam ranije rekao o odnosu prema svetu sada ispada dobar uvod – ono što se meni jako dopalo kod ASCII grafike jeste to što je toliko ružna (pod znacima navoda) da to samo majka može da voli i neće to meni da mazne nikakav prodavac šampona za svoje ambalaže, nema šanse da ovo ode u mejnstrim, ja ću fino da živim u tom svom artu i sve će biti zelena slova na crnoj podlozi.
I bum, godinu dana pošto sam to krenuo da radim, na sreću izobjavljivao, tako da nisam morao još i da isterujem pravdu, izađe taj nesretni film Matriks i baš je bilo nezgodno što su istu poetiku upotrebili.
Ne pada mi na pamet da to proveravam, ne daj Bože, jer bolje mi je da verujem da možda ima nečeg u tome.
Vajerd te je čak nazvao superstarom net umetnosti.
Zvezde se pale i gase i ciljati na to, na takav status i onda, što je najgore, kada si greškom, možda namerno, takav status postigao, baviti se održavanjem sopstvene relevantnosti, ponovo svake sezone buđenjem zainteresovanosti kod birokratije ili publike.
A onda imamo, s druge strane, evo, i umetnike poput tebe, koji rade ovako nešto, imaju sjajne izložbe… Jesi li objavio ovo negde na društvenim mrežama?
Pa, mislim da sam objavio jednu sličicu na svojem fascinantnom Fejsbuku i čini mi se da je to bila jedina sličica ove godine, jer je neko drugi objavio pa sam kao pokupio.
Najpre ću reći nekoliko reči o začetnicima računarstva u Srbiji i našim slavnim prethodnicima.
Sad imam nekih par aktivnosti koje ovde, u Sloveniji, mediji vrlo ozbiljno prenose i komentarišu.
Da, jedan od ASCII filmova.
„Ej, stari, daj, majke ti, ASCII film neki ili već nešto iz tog vremena, iz 90-ih".
Jedan trejler koji sam samo konvertovao u ASCII, ali je intrigantno i vizuelno i zabavno, kao i svi ti filmovi.
To mi je glavno, hvala Bogu, imam dovoljno veliku gajbu i imam gde da stavljam te predmete.
Na nivou intelektualnog vlasništva imamo problem što su u poslednjih stotinak godina ti zakoni užasno zaoštreni i, naravno, nisu u korist umetnika.
To se zove „autorska prava", ali nema veze sa autorima.
Tako da u današnjem svetu što kažu, ako bismo poštovali ta prava, Dišan ne bi mogao da uradi ready made.
Vi ne možete nijednu stvar od sadašnjeg interneta naći da je nema u tih 12 tačaka Nikole Tesle.
Međutim, to se nije ispostavilo kao tako, jer evo, mada se ovde u Sloveniji malo manje priča o tome nego u drugim državama, ljudi ne žele da se vrate na posao fizički, odgovara im da rade od kuće.
Važan deo ove naše priče je izlagački deo, dakle mogućnost da odemo, posetimo, vidimo neke radove, ovo što se sada dešava u okruženju, metaverse, razvoj veštačke inteligencije, četbotovi – utiču naravno i na institucije kao što su muzeji i galerije.
I sada, da li muzeji kvalitetno arhiviraju digitalnu umetnost, da li rade ozbiljne kolekcije, posebno muzeji koji su od nacionalnog značaja i treba da pokriju prostor na kojem neki umetnici stvaraju?
A sad, samo izlaganje, sam susret sa tom digitalnom umetnošću, posebno net.art, ta rana digitalna umetnost na internetu, zapravo, grubo rečeno, nema šta da traži u muzeju, mada sam ja uvek jako veseo i tako dalje, ali ta umetnost je već u svojem kontekstu.
Net.art je u svojem kontekstu samo na internetu.
To je, tako, možda duhovit paradoks za studente istorije umetnosti.
Pokazalo se, vidimo i kroz razne izbore, pa i u Srbiji su ti botovi velika priča, da je ceo ambijent socijalnih medija, društvenih medija bitno zagađen do mere da ljudi više nemaju pouzdanja, nemaju nikakav refleks, nemaju nikakvo poverenje.
Mi smo prvi predlog za Projekat Rastko podneli još 1994.
To je bila pilot-biblioteka buduće Biblioteke srpske kulture koja je zvanično krenula u februaru 1998.
Postoji čitav jedan lanac kulturnih, crkvenih, humanitarnih i obrazovnih poduhvata koji nisu na našim domenima, ali su rađeni u okviru ustanova koje su deo naše mreže ili su ih naši producenti radili.
Činjenica je da bi nestankom ovog projekta lice interneta u bivšoj Jugoslaviji izgledalo drugačije.
Ili što smo nekih devet puta dobili nagradu PC Magazine-a za jedan od 50 najboljih sajtova u ovoj zemlji.
Ili kao najbolji obrazovni sajt na području bivše Jugoslavije.
U okviru Projekta Rastko bilo je i dosta tehnološko-kulturnih inovacija.
Da kažemo nekoliko reči o računaru CER-10?
Jer je pritisak čitalaca veliki.
Ovo bi trebalo da bude bitna godina jer će Rastko potpuno drugačije izgledati.
Od Vaših saradnika?
Projekat je počeo 1956. godine, računar je završen 1960. godine, i te godine prvo javno prikazivanje bilo je na Beogradskom sajmu od
Ali u ovom momentu to je najveća biblioteka makedonske kulture na internetu.
To je jedna prilično elitna ekipa mlađih i starijih naučnika.
Kako tumačimo globalizaciju Rastka koju ste pomenuli na početku?
Sve informacije koje su na Projektu Rastko mogu da se besplatno preuzmu i da se koriste za potrebe obrazovanja i informisanja.
Evropski univerziteti su napravili koaliciju da znanje mora da bude besplatno i dostupno.
Evropa, uključujući naš deo, ići će u pravcu da što više materijala bude besplatno.
To što je Projekat Rastko pre deset godina krenuo konzervativno, trebalo je da postavi jasne definicije šta je naša kultura u ovom milenijumu.
Još jedna bitna stvar koja će odrediti Projekat Rastko u budućnosti jeste to da preispitivanje i subverzija ne smeju da stanu.
Moj prvi dolazak u Vinču bio je 1957. godine posle odsluženja vojnog roka.
Rastko je već godinama izašao izvan internet sfere.
Postoji i ambiciozni plan koji zovemo Rastko 2.0, koji bi bio virtuelno okruženje a ne elektronska biblioteka.
Jedan od velikih sistema multiverzuma za virtuelnu realnost možda će biti iskorišćen za Rastka 2.0, koji će biti grad virtuelne realnosti.
Znaju da je nužno i onda uz pomoć partnera postižu stvari koje neke velike države ili sistemi nisu postizali.
Začetnik je Rajko Tomović, koji je mnogo putovao po zapadnim zemljama.
Sve one koji dolaze na Projekat Rastko.
Projekat „Kosovo i Metohija – lice Evrope" je jedan od projekata te vrste?
Verujem da će se stvari na Balkanu razrešiti kako valja.
Vojske bez vojnika i odbeglo oružje 389
Globalni građani: kako izgleda upotreba svetske mreže u Srbiji 405
Potpuno je drugo kada kroz naučni pristup čujete da Gugl kao kompanija namerno ugrađuje prislušne uređaje u neke desete sprave koje koristite u svakodnevnom životu.
„Dok bauljamo po mraku trudeći se da nazremo obrise ove digitalne ere, Doba nadzornog kapitalizma jasno nam pokazuje kako ova poslednja revolucija menja našu privredu, politiku, društvo – i život."
Izdavačka kuća je Clio.
Ovo je važna autorka koja retko objavljuje knjige, ali svaka knjiga koju napiše postane bestseler.
Doba pametnih mašina je knjiga koja ju je odmah uvela na velika vrata na naučnu scenu.
Koji su ključni nalazi o kojima autorka piše?
Mi smo konstantno izloženi onima koji prikupljaju taj, kako ga Šošana Zubov zove, bihevioralni višak.
Imao je brojne konflikte sa raznim saradnicima i pre i posle.
Međutim, kako investitori nisu videli povraćaj prihoda, nastupila je stagnacija kompanije.
To poredi sa idejom totalitarizma Hane Arent.
Autorka više insistira na pobuni u nama, a ne na pobuni protiv sistema.
Autorka piše o ovom pojmu kroz čitavu knjigu i navodi da je reč o izopačenju digitalnog sna.
Kaže da je parazitski i samoreferentni, da ga je izmislio Gugl.
Ostavio je dubok trag i u niškoj industriji.
Bio je predavač na više fakulteta.
Šošana Zubov kaže:
Ova knjiga je važna jer apostrofira Gugl.
Zakonodavac je tražio da sadržaje mejnstrim medija koje Fejsbuk prenosi mora da plati za njih.
Fejsbuk je ukinuo mogućnost da koriste pristup.
Mogu da koriste Fejsbuk, ali ne i da dele sadržaje.
Fejsbuk je time ukinuo osnovne elemente za funkcionisanje.
Jedan takav portal postoji u Evropi već godinama.
To su neke novosti koje smo čuli, pre svega vezane za novi projektni ciklus Evropske komisije koji će početi 1. januara 2014.
Mi u Srbiji se i dalje bavimo svojim temama.
Jedan deo budžeta je namenjen i za Srbiju.
To zavisi od naše sposobnosti da podnesemo projekte koji su u skladu sa zahtevima Evropske unije.
Nadam se da će i ostale institucije iz Srbije biti uspešne.
Evropska komisija će 6. decembra objaviti konačan oblik konkursa za narednih šest godina.
Gugl je bio star četiri godine, domaćih IT tema je bilo mnogo manje, ali su neke od prvih domaćih inicijativa u digitalnom svetu bile zaista izuzetne i vredne pažnje.
Zahtev Evropske komisije, da bi se podigla efikasnost finansiranja nauke, biće da se svi podaci učine javno dostupnim ‒ oni koji su neposredno važni, ali i svi ostali podaci.
Ono što ću ja prezentovati vezano je za saradnju sa bibliotekama iz EU.
Kroz saradnju sa institucijama koje su već uspešno implementirale neke od koncepata vezanih za ove teme, mogu biblioteke Srbije napredovati u ovim oblastima.
Ukoliko se određene promene, pa i radikalne, ne načine u narednom periodu, da će potreba za bibliotekarima shvaćenim u klasičnom smislu te reči polako prestati.
To je rečenica koju je trebalo da svi u bibliotekama Srbije dobro shvatimo.
Taj proces u Srbiji neće ići brzo.
Šta će korisnici moći tamo da rade?
Pored klasičnog sajta koji većina institucija ima, pokrenuli smo inicijativu na Fejsbuku.
Šta je aktuelno u okviru Odeljenja za digitalizaciju?
To su uglavnom dela iz posebnog fonda naše biblioteke koji se zove Fond stare i retke knjige.
Tesla je predvideo doba u kome će informacija biti najtraženija roba.
Kroz projekat „European libraries" mi ćemo učiniti dostupnim za korisnike na internetu 160.000 stranica iz dve kolekcije.
To su otomanski rukopisi pod jakim uticajem prostora na kojem su nastali, a to je Balkansko poluostrvo.
Druga je kolekcija knjiga o Aleksandru Makedonskom.
Tako je, na neki način, vraćamo Nemcima, ali i svim ostalim korisnicima širom sveta.
Svoj istraživački rad posvetili ste temi „Nova paradigma saradnje u bibliotekama".
U pitanju je praktično promena paradigme saradnje među bibliotekama, izazvana promenama u očekivanjima i ponašanju korisnika koje su izazvane pojavom novih tehnologija.
Korisnici više nemaju ista očekivanja od čitanja kao ranije.
Mi ne možemo govoriti o homogenom skupu čitalaca, već o interpretativnim zajednicama čija praksa je takva da je saradnja jako važna.
Imate nekoliko miliona ljudi koji čitaju knjige preko elektronskog čitača knjiga Kindl, koji dele delove teksta.
Čitanje postaje interaktivno i predmet saradnje čitalaca.
Objasnite šta je Kindl.
Kindl je jedan od najpoznatijih predstavnika novog tipa uređaja koji možemo nazvati čitači elektronskih knjiga.
Tu bi biblioteke i bibliotekari trebalo da traže svoju novu ulogu.
Suština bibliotekarstva spajanjem podataka iz fonda i korisnika je vrlo aktuelna.
Prosečan korisnik treba da zna šta ga interesuje, a bibliotekar da ga uputi gde to može da nađe.
U svetu, u profitnim industrijama, to se dosta primenjuje danas i naziva se Enterprise 2.0.
Fejsbuk je simpatična priča koja će se u nekom momentu preobraziti u nešto drugo.
Autor je pet knjiga iz oblasti digitalnog poslovanja i obrazovanja.
U novembru 1997. objavio sam prvi broj imejl-časopisa koji se zvao Pretraga i prezentovanje, bavio se temama kako na internetu doći do informacija koje vas zanimaju i, kada imate neke informacije na internetu, kako da to vidi što veći broj ljudi.
U junu 1998. napravio sam veb-sajt Pretraga.rs i tu je imejl-časopis doživeo svoje internet izdanje.
Pre toga je bio u sklopu sajta beocity.net koji je bio jedan od četiri najposećenija sajta u srpskom sajber-prostoru tog vremena.
Godine 2002. napisao sam knjigu Vodič kroz raj i pakao internet marketinga.
Godine 2007. objavio sam besplatnu knjigu o blogovima – Blog osnove, koja se i danas može naći na mom blogu, i koja je doživela veći broj izdanja.
Projekat Pretraga.rs zvanično sam napustio 2006. godine jer je to bio projekat koji mi nije donosio dobit, a uzimao je dosta vremena.
Vi ste zapravo savetnik za poslovnu primenu interneta?
A Nikola Tesla je o tome govorio i pisao krajem prošlog veka, kada su bili zaista nezamislivi.
Blog je jako dobro testno okruženje.
To je priča o tome da ako ste na početku hteli da vozite kola, vi ste morali da budete automehaničar.
Krajem 80-ih godina da biste koristili kompjuter, morali ste da budete programer.
Imate ljude koji koriste internet samo zbog Fejsbuka.
Fejsbuk sam po sebi, po mom mišljenju, nije ništa naročito.
Druga vrsta su tehnike promocije koje se zasnivaju na privlačenju korisnika.
Studije elektrotehnike završio je 1956. kao najbolji student u generaciji.
To su sopstveni mediji kao vaš nalog na Fejsbuku.
Vi imate u Srbiji primere kompanija koje vrlo uspešno rade ovakve stvari.
Za redovnog člana Srpske akademije nauka i umetnosti izabran je oktobra 2000.
Upravljanje poslovanjem u odnosu na zahteve i potrebe korisnika.
Imate situaciju u Engleskoj da su budžeti za onlajn oglašavanje prevazišli budžete za oglašavanje u komercijalnim medijima.
To se u Srbiji neće još skoro desiti.
Ideje našeg velikog naučnika, kao i njegove zamisli s početka prošlog veka danas se sve više primenjuju...
Kako to izgleda biti bibliotekar danas u ovim vanrednim okolnostima, gde se još uvek mnogo toga odvija onlajn?
Teslu imamo i u modernim komunikacijama i u modernoj energetici.
Mi kao bibliotekari nismo svesni toga, te moći.
Tesla u energetici je na putu da se primeni na linearne motore, na vozove budućnosti, kako se oni nazivaju.
Završili ste ETF u Beogradu i onda ste krenuli... kuda?
Ja sam završila ETF bez ikakvih problema.
Ja sam došla preko konkursa u Odeljenje za predmetni i stručni katalog.
Tražili su diplomiranog inženjera elektrotehnike.
Mi smo čitali i dodeljivali predmetne oznake bibliotečkoj građi, klasifikovali smo je u sistemu Univerzalne decimalne klasifikacije.
Kada je osnovano Odeljenje za razvoj digitalne biblioteke i mikrofilmovanje?
Narodna biblioteka Srbije je, koliko se sećam, bila prva institucija kulture koja je krenula sa digitalizacijom.
Godine 2005. osnovano je Odeljenje za digitalizaciju, kao prvo u jednoj ustanovi kulture.
Još te 1997. godine desilo se da sam putovala na svoj prvi službeni put kao mladi bibliotekar.
Kada je osnovano Odeljenje za digitalizaciju, prešla sam u to odeljenje.
Jedno kraće vreme bila sam načelnica tog odeljenja.
Iz tog odeljenja sam prešla u Službu za međunarodnu saradnju.
Jedan zanimljiv projekat se realizuje pod nazivom „Ženske prakse u vreme pandemije".
Tu sam videla da je inženjer u meni svoj na svome.
Konferencija direktora evropskih nacionalnih biblioteka otvorila je nekoliko budžetskih linija za projekte, a ja sam pet godina zaredom odlazila na godišnje sastanke ove konferencije.
Projektna ideja je da to budu dani kada mi otvorimo vrata kao NBS.
Ja sam dosta angažovana u Evropeani.
Mnoge kolege ovde to nisu razumele do kraja.
Poslodavac je dužan da vam obezbedi uslove da radite od kuće.
Šta se u evropskom kontekstu podrazumeva pod kulturnim radom od kuće?
Interesantno je to što su se potrudili da svaki zaposleni zaradi svoju platu.
Zove se „GLAM LABS".
Postoji jedna u Zagrebu.
Nešto što sam stavljala u razne planove ovih godina je Hakaton – maraton u pisanju koda.
Postoji metodologija kako se Hakaton organizuje.
Svaki Hakaton je vezan za otvorene podatke, on bi mogao da reši mnoge nerešene stvari u ustanovama kulture.
Primena veštačke inteligencije u kulturi?
Rešila sam da budem aktivnija u zajednici Evropeane koju smo ove godine ustanovili – akcija za klimu.
Ja sam tu najviše naučila o Zelenoj agendi.
A pravila Međunarodnog humanitarnog prava široko predviđaju zarobljavanje neprijatelja.
Razgovaramo o autonomnim borbenim sistemima i etičnosti njihove primene, novim formama sukoba i sajber-ratovima, tehnološkoj trci u naoružanju, kao i mestu Srbije u svemu tome.
Knjiga se odnosi na treću strategiju dugoročnog razvoja odgovora na pretnje i ostvarenje nacionalnih vojnih ciljeva SAD u vojnopolitičkom kontekstu.
Druga strategija je nastala po završetku Vijetnamskog rata.
Koji je odgovor Ruske vojske na to?
Razvoj supersoničnog raketnog naoružanja, torpeda, novih balističkih i protivbrodskih raketa za asimetrični odgovor na američki vojni pristup.
Druga američka vojna ofset-strategija predviđala je da moraju uspostaviti tehnološku dominaciju nad protivnikom.
Upotreba visokotehnoloških sistema zavisi od telekomunikacionih kanala koje teroristi nisu u stanju značajno da poremete.
Razvoj i upotreba sistema zasnovanih na primeni većeg broja manjih i jeftinijih sredstava vrsta je američkog asimetričnog odgovora na protivničku sposobnost za protivdejstva.
Skupi avion F-16 košta do 150 miliona dolara po komadu, a nije pogodan za protivgerilsku i protivterorističku borbu.
Protivodgovor na takvu situaciju jeste razvoj sistema u kome se umesto jednog ili više velikih satelita u Zemljinoj orbiti, razvija i koristi mreža od šest i više hiljada satelita, što sada vidimo u konceptu Maskovog Starlink sistema, koji se koristi istovremeno i za civilnu, i za vojnu upotrebu.
Funkcionisanje fiksnog sistema globalnog pozicioniranja, kakav je GPS, može se poremetiti sredstvima elektronskog ometanja ili primenom usmerenih signala visoke energije, što je znatno teže ukoliko se za pozicioniranje ili za obezbeđenje interneta koriste mobilne ad hok mreže decentralizovanog tipa.
Knjiga koja je pred vama pripremljena je sa idejom da se ukaže na neophodnost kontinuiranog, kritičkog, sveobuhvatnog i analitičkog pristupa tehnološkim temama i izazovima u medijima i sa namerom da se tema digitalizacije Srbije, ali i regionalnog/globalnog tehnološkog razvoja približi široj javnosti.
To se putem telekomunikacionih veza šalje u centar za upravljanje i obradu materijala.
U centru, drugi autonomni sistem, zasnovan na radu specifične veštačke inteligencije, analizira te primljene materijale.
Zbog toga stariji američki vojni sistemi za otkrivanje, identifikovanje i praćenje ciljeva nisu imali enkripciju.
Operateri sa ogromnih razdaljina putem elektronskih komunikacija upravljaju dronovima i primaju veliku količinu signala sa njihovih senzora.
Teroristi deluju lokalno, oni nemaju sredstva i alate da poremete ili utiču na tu komunikaciju.
Međutim, velike sile deluju globalno, i u slučaju rata sa drugom velikom silom, one imaju sposobnost da dejstvuju na američka autonomna sredstva, za šta su predviđena sredstva koja ostvaruju poremećaj telekomunikacija, odnosno za elektronska dejstva i aktivnosti.
Tesla je bio jedan od retkih koji su u to vreme govorili o budućnosti?
Najnovija američka strategija odgovora na odbrambene pretnje predviđa da se broj autonomnih sistema znatno poveća u budućnosti.
Nekad je valjda Tesla bio jedan od retkih koji je govorio o budućnosti i to na jedan znalački i stručan način.
Aktuelni su problemi u izradi softvera za novi višenamenski avion F-35 gde su odgovorni odlučili da umesto specijalizovanih programskih jezika koriste one opšte namene.
Jedna od većih je pad rakete „arijana 5" 1996. godine, kada je došlo do eksplozije usled greške u funkcionisanju softvera.
Takođe, u skorije vreme palo je nekoliko civilnih putničkih aviona kompanije Boing.
U savremenim letelicama brojni automatizovani sistemi služe kao pomoć pilotima.
Kakva je pozicija i mesto Srbije kada je reč o ovim temama?
Neophodno je obezbediti dovoljan broj osposobljenih stručnjaka koji su sposobni da ih razviju i prilagode potrebama armija i država.
Tesla nije rekao nikad da će to biti za pet ili za deset godina.
Ipak, čovek će sve manje biti učesnik u petlji odlučivanja.
Oni će samostalno donositi kritične odluke tek kada se razvije generalna veštačka inteligencija, a to vreme još uvek nije došlo.
OODA petlja (eng.
Kroz autorski izbor intervjua, odnosno predstavljanje onih ljudi koji su nam dali razloge da bolje razumemo digitalizaciju u Srbiji, knjiga je i određena vrsta priznanja pojedincima/organizacijama koje se uz mnoštvo prepreka aktivno, teorijski i/ili praktično bave ovim temama.
„Observe-Orient-Decide-Act") će postati značajno kraća, pa će biti neophodna veća pažnja pri planiranju borbenih dejstava i ratova.
Jedan srednjovekovni seljak ne bi za ceo svoj život dobio toliko čulnih opažaja koliko mi dobijemo u toku jednog dana.
Da li možemo da govorimo o srpskoj virtuelnoj književnosti?
Hipertekstualnost u srpskim uslovima podrazumeva svest o medijima, o različitim vrstama diskursa i rastresitost teksta.
To je tekst u kome se čitalac možda izgubi u prvi mah, ali se lepo snalazi jer su to tekstovi koji se igraju sa granicama čitaočevog sveta i sa brendovima popularne kulture i sa tradicijskim vrednostima.
Kako bismo opisali promenjenog novog čitaoca virtuelne književnosti?
Današnji čitalac je svestan da je njegova startna pozicija mnogo povoljnija.
Čitalac je u poziciji boljeg kontakta sa podacima.
Traganje za informacijom je nešto što određuje naše vreme: jedan srednjovekovni seljak ne bi za ceo svoj život dobio toliko čulnih opažaja koliko mi dobijemo u toku jednog dana.
„Bajku o elektricitetu" je napisao u tom periodu.
Postoji veliki broj mladih lingvista koji se bave tom temom.
Na koji način konzumenti reaguju na ekransku književnost i način govora koji ste pomenuli?
Čitaoci su uvek šarena skupina.
Ono što je najvažnije jeste da tekstovi dođu do čitalaca.
Posebno mi je bilo drago da tekstovi koji izlaze u Danasu postaju delovi nekih blogova, da ih ljudi razmenjuju.
Veliko iznenađenje je bilo kada sam na sajtu Klinike za plućne bolesti našla svoj tekst.
Veliki procenat je malo iskusnih korisnika.
Nenade, kako izgleda upotreba svetske mreže u našoj zemlji?
Jer danas se i nama stručnjacima koji smo totalno u toj oblasti, gde se stalno javljaju nove stvari, još uvek desi da nas iznenadi nešto novo.
Goran Milovanović je dao značajan doprinos time što je napisao opsežan teorijski uvod.
Pretežno sa SAD jer je tamo urađeno najviše kvalitetnih studija koje metodološki mogu da se porede sa našom studijom.
Mi smo se trudili da nađemo podatke iz ovog regiona ili Evrope.
Po nekim parametrima, Latinska Amerika je slična našoj zemlji po socioekonomskom stanju.
Konotira se pitanje gde smo mi tu postavljeni i kakav je stepen razvoja informacionog društva u Srbiji.
Gorane, molim Vas da izdvojite najznačajnije rezultate.
Hteli smo da vidimo ko su ljudi koji su korisnici interneta.
Onako kako bismo želeli da izgleda raspodela dobara u srpskom društvu.
Veliki broj korisnika se priključio na internet u poslednje dve godine.
Kao pozitivno je podatak da 78% korisnika ima sopstveni računar kod kuće.
Govorim o procentu ispitanika iz našeg uzorka.
To liči na političku scenu jedne Nemačke.
Šta se nalazi na naslovnoj strani knjige Globalni građani?
Ova slika pokazuje Vavilon čiji zidovi nisu završeni.
Biblija nas uči kako se to završilo.
Nenade, zašto je važno da imamo jednu ovakvu knjigu?
Mi smo u CEPIT-u narezali diskove koje delimo ljudima.
Obradovao nas je kolega sa Fakulteta koji je našao diplomski rad pun citata iz te knjige, pozivali su se na nju.
Kada se jedan mladić prijavio za zaposlenje u Eplu, razgovor sa njim nije protekao zadovoljavajuće.
Posle ga je Džobs sreo u lobiju kompanije, video ga je da čačka nešto na svom laptopu.
U pitanju je bila čuvena sitna aplikacija koja je sada prisutna na svakom „meku", sa kursorom u obliku lupe koji prelazi preko ikone, pa se ikona na kojoj se nalazi – uveća.
Džobs je bio oduševljen i momentalno mu je dao posao.
Možda nismo ni svesni koliki uticaj Stiv Džobs ima na naš svakodnevni život.
On je usvojeno dete, poreklom Sirijac.
On je dospeo u porodicu Pola Džobsa koji ga je odgajio i praktično mu je bio otac.
On je popravljao polovne automobile i učio je Džobsa kako da radi rukama i stiče osnove marketinga.
Susret sa Stivom Voznijakom, koji mu je bio komšija, bio je presudan za njegov dalji životni put.
On je bio jedan od originalnih hakera koji su smatrali da savremena i moderna tehnologija mora da bude maksimalno demokratizovana, da bude na raspolaganju svima bez obzira na to da li mogu sebi da je priušte ili ne.
Disperzija kakvu zastupaju Vindous platforme dovodi do širokog asortimana proizvoda koji mogu biti dobri, ali i loši.
Računarska tehnologija, revolucija u muzici, primena mp3 formata, revolucija u animiranim filmovima – to su sve koncepti koje je Džobs osmislio.
Promocije Eplovih proizvoda bile su na nivou velikih svetskih događaja.
Ko god je pratio događaje u svetu visoke tehnologije video je koliko je Epl uspešan u svemu tome.
Nasleđe Stiva Džobsa traje.
Vi napišete na internetu „Nikola Tesla" i pojavi se 1870 raznih odrednica koje onda možete da pročitate.
Rezultat je štivo koje daje kompletnu sliku o životu ovog revolucionara.
Tek treba da vidimo šta će nam, u godinama koje dolaze, Epl izneti na tržište.
On jeste bio harizmatičan i neka vrsta malog boga za fanove Epla.
Stiv Džobs je sagledavao stvarnost drugačije.
Kažu da je Džobs u saradnji sa njima često primenjivao taj sistem.
Ima interesantan detalj koji ilustruje to kako je birao saradnike.
Džobs je povremeno ispoljavao jednu dozu narogušenosti i obično nije ni najmanje brinuo o tome šta ljudi misle o njemu.
Sa biološkom majkom se zbližio, a naročito sa sestrom Monom Simpson.
Tesla je, još u to vreme, predvideo potrebu da se zaštite poruke od neovlašćenih upada?
Otišao je 1985. iz Epla, vratio se 1996. godine.
Džobs je istrajavao u nastojanjima da dizajn bude prevashodno ono što će odlikovati ove proizvode nauštrb komercijalnosti ili ekonomičnosti.
Skali to nije mogao da istrpi.
Tesla se razlikovao od svojih savremenika.
Tesla je već to zamislio i kao jedan radiodifuzni sistem, gde ćete vi moći iz jednog centra da šaljete vesti i signale, štampaćete knjige na daljinu, kako je on govorio, sve iz jednog centra.
Nekst se nije proslavio.
Svake srede popodne imao je trosatni sastanak bez konkretnog dnevnog reda sa svojim saradnicima iz marketinga.
Bili su tu poznati naučnici, borci za ljudska prava, ikone pop kulture.
Onda je došao Ajpod.
Po njemu je Džobs postao poznat kao čovek koji je ubio vokmen.
Za šta sve služi Ajpod?
Džobs nije mogao da shvati, pošto nije bio sportski tip, zbog čega bi ljudi koji treniraju bili spremni da plate više novca za manji uređaj.
Džobs je bio čovek koji nije voleo da prepušta kontrolu drugima.
Organizovanje i pripremanje čuvenih Eplovih prodavnica smatrao je jako važnim?
Tesla je već tada smislio jedan način koji je vrlo elegantan i lukav.
Jednostavno nije želeo da neki priučeni prodavci deklamuju specifikacije računara.
Hteo je da Eplovi proizvodi budu predstavljeni na dostojan način.
Shvatio je da u suštini Epl ima premalo proizvoda da bi ih izlagao na klasičan način.
Čuveni mermer iz Sijene ga je potpuno fascinirao.
Naredio je da svaka Eplova prodavnica, bilo gde u svetu, ima taj mermer.
Imate li Vi iskustva sa Epl prodavnicama?
Ja sam deci kupio Ajpod.
Pošto sam ga kupio u Londonu, zakazao sam da tamo odem u servis.
Ljubazna službenica je pogledala, pozvala dečka koji je malo „promućkao" uređaj i rekao da ne mogu da ga poprave jer je otišao hard-disk, ali mogu da mi ponude isti proizvod po 30% manjoj ceni.
Govorile smo o projektu „Knjiženstvo, teorija i istorija ženske književnosti na srpskom jeziku do 1915. godine", koji čine časopis i baza podataka.
To je reč koja se nalazi u srpskom jeziku, ali nije dovoljno korišćena.
Poreklom je iz dubrovačkog jezika i označavala je književnost.
Teorijom ženske književnosti bavim se praktično od završetka studija, od 1986, to je bila tema mog magistarskog rada.
Mi ih unosimo u digitalnu bazu podataka o književnicama koja se zove isto kao i projekat.
Baza podataka ne sadrži nužno cele tekstove autorki.
Kada uđete na sajt i odete na bazu podataka, tamo imate listu gde piše „Autorke".
Tu se nalaze odrednice autorki koje nisu jednako popunjene.
Shvatili smo da ne možemo tek tako da „presečemo" Jelenu Dimitrijević koja je mnogo toga uradila posle 1915. godine.
Jedan od tekstova ima naslov „Živimo li mi samo u sadašnjosti?
Reč je o našoj književnici koja je imala svest o tome da treba raditi na sopstvenoj afirmaciji i afirmaciji ženskog književnog kluba.
Cilj projekta je da osvetli istoriju ženske književnosti na srpskom jeziku, ali i da teoretizuje njene specifičnosti preoblikujući postojeće zapadne pojmove i modele.
Mi već imamo iskustvo evropskog projekta.
U tom početnom izboru su predstavnici 5-6 zemalja.
„Cobwwweb".
Bavi se odnosom crkve prema fenomenima informacionih tehnologija, mas-medija i globalizacije, a doktorsku disertaciju Informaciono kontrolisano društvo i njegove implikacije odbranio je 2011. godine.
Sa Oliverom Subotićem razgovarali smo o tome da li svetu liturgiju i propovedi treba prenositi putem interneta, zatim o crkvi i novim tehnologijama koje omogućavaju da jevanđeljska reč bude globalno dostupna, o društvenim mrežama i nemogućnosti totalne cenzure, kao i o tome da hrišćanstvo nije u informisanosti nego u učešću...
Posle gimnazije upisao sam informacione tehnologije na FON-u i započeo put koji je trebalo da se završi tako što bih jednog dana vodio grafički studio za 3D animaciju.
Kada je bio u Kolorado Springsu 1899. godine, on je zamislio taj sistem i pravio ga.
Jedna od najvažnijih poruka pravoslavnog hrišćanstva jeste da je čovek biće koje ima Bogom dane talente i da treba da ih razvija.
Doktorat je bio negde između teologije i informatike jer sam doktorirao iz oblasti sociologije na temu Informaciono kontrolisano društvo i njegove implikacije.
U prethodnoj deceniji, pre nego što ću upisati doktorske studije, bio sam pozvan od strane Srpske pravoslavne crkve da se uključim u debatu koja se ticala problematike elektronske privatnosti, strogo gledano u kontekstu biometrijskih sistema identifikacije.
Slično vidimo i u kontekstu Rimske imperije, koja je svojom vojnom supremacijom bila preteča današnjih vojnopolitičkih saveza.
Imamo preteču globalizacije i u događaju otkrivanja Amerike.
Postoji, međutim, jedan fenomen koji se prvi put pojavljuje posle Drugog svetskog rata i ozbiljan je izazov za crkvu.
Lično pripadam konzervativnijoj grupi sveštenika koja smatra da bi liturgija trebalo da se prenosi selektivno, a nipošto u celosti.
Konkretno, trebalo bi prenositi one delove Svete liturgije koji mogu imati informativni značaj, ali prenositi liturgiju u celosti, pogotovo onaj deo kada se ljudi pričešćuju, mislim da je u najmanju ruku nesuvislo.
Savremene tehnologije su širinom opsega omogućile da jevanđeljska reč i propoved crkvenih pastira bude globalno dostupna.
Bio je to projekat „Second life", gde su oni provodili više vremena u virtuelnom nego u realnom svetu.
Episkopi nisu baš znali o čemu se radi i odbili su ih uz prigodno objašnjenje.
No, čak i da su im poslali sveštenika u virtuelnom svetu, na koji način bi se oni pričestili u njemu?
Sećam se situacije kada sam kao parohijski sveštenik prilikom vodoosvećenja u jednom stanu primetio devojčicu od 9-10 godina koja se veoma karakteristično ponašala.
Ja sam to rekao ljudima kada samo imali na ETF-u u Beogradu simpozijum o takozvanom spregspektrumu, slanju signala raspršeno preko spektra, gde morate da imate specijalni prijemnik koji će da sakupi to raspršeno, gde obični prijemnik prima to kao šum, ne može ništa da razazna.
Kako Crkva gleda na digitalnu komunikaciju koja ima svoje specifičnosti?
Kakav je stav Crkve kada je reč o društvenim medijima?
Kakav je Vaš stav o tome da li sveštenik treba da ima svoju stranicu na društvenim mrežama?
Postoji dosta sveštenika koji koriste društvene mreže i uspešni su u tome.
Ako me pitate za moj stav kako bi crkva kao takva trebalo da koristi društvene mreže ukoliko bi se odlučila na takav korak, smatram da bi u tom slučaju trebalo da ima svoj kanal, svoju društvenu mrežu, koja bi mogla da bude dizajnirana od strane njenih stručnjaka.
Često razgovaram sa studentima teologije i naglašavam im da je potrebno da zadržimo prodornost hrišćanske poruke koja je upućena srcu.
Administratori su, radi uštede u sredstvima, odabrali da taj sajt postave na besplatan server, a nisu razmišljali o tome da će na besplatnom serveru biti i reklama na čiji sadržaj ne može da se utiče.
Mi opet pokušavamo da radimo ono što je i Tesla hteo, što više bežičnog prenosa.
Sa Vikiliksom je stvar postala komplikovana 443
Dakle, to je isto što je Tesla u onom svom sistemu bežičnog prenosa snage predvideo.
Na Akademiji sam 1992. osnovao centar za kompjuterske aplikacije u diplomatiji.
Istorija ideje datira u period kada sam, radeći u jugoslovenskoj diplomatiji, razvio prvu fazu međunarodnih ugovora 1990. godine.
Pokrenuli smo i projekat koji se bavi uticajem veštačke inteligencije na diplomatiju i međunarodne odnose.
Uvek smo spremali diplomate da unaprede pregovaranje, smanje konflikte i otvore prostor za kompromisna rešenja koja će uticati pozitivno na razvoj tehnologije, a samim tim i ljudskog društva.
Pregovarači promovišu svoje interese, ali idu ka kompromisu i pronalaženju rešenja za konflikte.
To je jedan od poslova koje naši studenti obavljaju.
Vi nemate telefonski broj koji možete pozvati da biste rešili problem ako vam je neko obrisao film na Jutjubu ili vam je hakovan kompjuter.
Na Elektrotehničkom fakultetu možete sada da nosite svoj laptop iz jedne tačke u drugu i gde god stanete, možete da dobijete vezu, kao da imate žičnu i kablovsku vezu, a u stvari je veza bežična.
Više od 40 država ima prisustvo u Silicijumskoj dolini.
Da privuku investicije u svoje zemlje i da razgovaraju o pitanjima zaštite podataka, bezbednosti, pitanjima etike i veštačke inteligencije.
Brisel je takođe jak digitalni centar.
Imate desetak važnih mesta za digitalni razvoj u svetu gde bi bilo poželjno da države imaju svoje predstavnike.
Kako Srbija tu stoji?
Velika većina država veličine Srbije, čak ekonomski moćnije, još uvek nisu prisutne u digitalnoj diplomatiji.
Koju vrstu podataka bi Srbija želela da zaštiti?
Neki podaci bi trebalo da ostanu na teritoriji Srbije, kao recimo podaci o identitetu građana, o biračkim spiskovima, osnovnim zdravstvenim informacijama.
Drugi podaci mogu da cirkulišu slobodno preko granice jer su deo integrisane globalne ekonomije od koje Srbija zavisi.
Koja pitanja treba da postavimo sebi kada je reč o veštačkoj inteligenciji?
Kako je bilo raditi u UN?
Tada sam došao na ideju da stavimo još jednu stolicu i da na toj stolici sedi veštačka inteligencija, koja bi nam pomogla.
Bio je to prvi eksperiment u korišćenju veštačke inteligencije.
Fascinirao me je značaj određenih grupa društva, kao što su recimo gejmeri.
U isto vreme gejmeri su van tokova koji se bave budućnošću digitalnih tehnologija.
Konferencija SHARE posvećena je novim medijima, tehnologiji, internetu i muzici.
Brojni gosti su tom prilikom posetili Beograd i održali predavanja.
Forgein policy svrstao ga je među najveće mislioce 2011. godine zbog njegovog uticaja na internetu i zbog strategija za jačanje transparentnosti vlada.
Ova platforma će se baviti saradnjom sa pojedincima i organizacijama, kao i prosleđivanjem podataka medijskim partnerima.
Moje ime je Danijel Domšajt-Berg.
Danas radim na projektu Openliks.
To je različit pristup istom problemu, odnosno temi ‒ kako da aktivnosti vlada, korporacija i političara budu transparentnije.
Na moje pitanje o radu u Vikiliksu u tom periodu, odgovorio je da je to uglavnom bilo odlično vreme.
Mislim da je koncept kojim se Vikiliks bavi odlična ideja.
Ovde, na Konferenciji SHARE uopšteno sam govorio o transparentnosti, zašto je nekada važno da tajne ne ostanu tajne.
Jedna od stvari koje sam iskusio radeći u Vikiliksu jeste suviše centralizovan internet.
Mi mislimo da postoji mnogo različitih organizacija, npr. mediji, nevladine organizacije koje već rade sa informacijama, i to u interesu javnosti.
Openliks se bavi edukacijom ‒ kako da postavimo veb-sajt na kojem bi izvor ostao anoniman.
Verujemo da treba da bude što je moguće više Vikiliksa.
Mislim da je, ako je to poverljiva informacija, u javnom interesu da novinar napiše priču o tome.
Postoje i pisani tragovi Teslinih ideja.
Zato su neophodni novinari da nam to objasne, istražuju i pišu o tome.
Funkcionalnost i funkcija novinara u 21. veku važnija je nego ikad.
Na pitanje ko bi mogao da bude zainteresovan za čitanje moje privatne imejl-prepiske, Danijel je odgovorio:
Forgein policy svrstao ga je među najveće mislioce 2011. godine.
Openliks nema nameru da postane slavan, već da promeni nešto.
Sa Vikiliksom je stvar postala komplikovana.
Recimo, sećam se jednog našeg profesora koji se bavio procesnim računarima, računarstvom.
Govorio je o svom radu, radu Oksfordskog internet instituta, kao i o istraživanjima u oblasti internet tehnologija.
Moje ime je Jan Braun.
Internet nadzor, prošlost, sadašnjost i budućnost ‒ bila je tema o kojoj ste govorili na Konferenciji SHARE?
Kada sam mu jedanput pokazao šta je Tesla napisao 1899. godine u vezi sa upravljanjem svojim brodićem, ovaj čovek je bio zapanjen.
Ova vrsta saveza vraća nas u Drugi svetski rat.
Na moje pitanje o globalnom saobraćaju ili mrežnom saobraćaju i njegovim osobenostima, Jan Braun je odgovorio:
Toliko mnogo veza ide ka SAD i od njih.
To znači da veliki deo međunarodnog saobraćaja, ne samo američkog, ide preko njihovih veza: jedna trećina ukupne razmene podataka na svetu.
Vlade misle da na taj način mogu da spreče određene kriminalne aktivnosti na mreži i van nje.
Tesla je zamislio brodić kojim možete da upravljate radio-putem.
Bog zna koliko je to teško ako imate 15 godina i ako ste zabrinuti za to šta vaši prijatelji misle o vama.
Nakon godinu dana nastala je knjiga Darknet, u kojoj je na ubedljiv i sugestivan način opisao različita iskustva sa ovog svojevrsnog putovanja „tamnom" stranom interneta.
Za emisiju „Digitalne ikone" govorio je o mnogim temama: o konstruktivnim i destruktivnim supkulturama na internetu, društvenim mrežama, demokratiji i kontroli, o tome koje iskustvo mu je najteže palo dok je istraživao darknet za potrebe pisanja ove uzbudljive knjige.
Pre svega, dobro došli u Beograd.
Želela bih da čujem od Vas ko je Džejmi Bartlet.
Hteo sam da budem menadžer supermarketa.
Želeo sam da dobijem stipendiju za Oksford.
Završio sam i Londonsku školu ekonomije.
Na Oksfordu sam završio istorijske istraživačke metode.
U Londonskoj školi ekonomije – međunarodni razvoj.
Sanjao sam da budem diplomata.
Posle sam radio kratko za kompanije i organizacije iz oblasti međunarodnog razvoja, na televiziji, za Vladu.
Knjiga Darknet je kao novinarska priča.
Tesla je takav brodić opisao 1898. godine.
Da li devojke poput Veks (u knjizi) koje izvode striptiz pred kamerama i distribuiraju to onlajn imaju strah da će njihovi roditelji to videti i da li postoji mogućnost da ih nađu?
Kada je reč o priči o Veks, to je, naravno, njen pseudonim, ona je sada prilično poznata.
Upravo je izašla nova knjiga Ljudi protiv tehnologija.
Kako komentarišete svedočenje Marka Zakerberga?
Želeo je da demonstrira kako Fejsbuk može da bude samoregulisan.
Tehnologije i političari će voditi rat.
Elektronska cev nije postojala kada je to Tesla govorio.
Kriza je, po Antoniju Gramšiju, stanje promene u kojem se ne može predvidjeti budućnost, to je stanje neizvjesnosti.
Planiramo englesko izdanje i izložbu za koju su pripreme obavljene, a izlošci su locirani.
Sa nekoliko godina zakašnjenja od tih pionirskih radova, 1968. godine se pojavljuju i u Hrvatskoj vrlo kompleksni i zanimljivi radovi.
Prije 1984. godine, na nivou Jugoslavije zakoni su ograničavali osobni uvoz elektronske opreme.
Inače, tehnička kultura je u drugim vidovima bila izvrsno zastupljena i podržana od strane struktura vlasti, recimo aktivni su bili foto i kino klubovi, izlazio je časopis Tehnika narodu.
Vi ste istraživanje digitalne umetnosti u Hrvatskoj omeđili godinama 1968. i 1984.
Tesla je stvarno imao neki uvid u budućnost.
Vladimir Bonačić je dosta srećan i tipičan primer.
Bonačić je osvestio da vizualizacije digitalnih podataka koje koristi u znanstvenom radu imaju u jednoj novoj formi i estetsku kvalitetu.
Kulminirala je kroz trogodišnji projekt, dvjema izložbama koje su za sada najcjelovitije prikazale radove nastale u sklopu međunarodnih izložbi i network-a Nove tendencije, od 1961. do 1978. godine.
Radeći po arhivima muzeja i individualnim privatnim arhivima, dolazio sam do podataka, kao i u susretu sa umjetnicima diljem svijeta ili njihovom rodbinom, s obzirom na to da je to generacija koja nas napušta.
O ranim digitalnim umjetnicima se skoro niišta nije moglo saznati preko interneta, stara literatura je raštrkana i nije lako dostupna, niti su ti radovi u zbirkama muzeja.
Ceo period rane digitalne umjetnosti odvija se u doba Hladnog rata.
U početku su kompjuteri bili čuvana vojna i državna tajna, tek su kasnije pomalo prepuštani sveučilištima gdje su znanstvenici mogli da ih koriste.
Ja sam to pronašao u njegovim dnevnicima, beleškama iz Long Ajlenda, taj njegov neostvareni san.
Historija nam je pokazala da se, bez obzira na automatizaciju, stvarnost uglavnom svodila na daljnju eksploataciju radnika kojima se nije osiguralo novo radno mjesto ili prekvalifikacija, niti su uživali u višku vremena koji se zapravo nije niti stvorio.
Društvene mreže su dobar primer tehnologije koja ima veliki emancipatorski potencijal, jer otvara mnoge kanale decentralizirane komunikacije o kojima su progresivni mislioci sanjali, od Bertolda Brehta s njegovom kritikom jednostrane komunikacije u radijskom mediju, nadalje.
U toku je zanimljiva izložba u okviru Sive zone.
Pre toga, recite nam nešto o projektu „Reciplaža" (jul 2013)?
Izložba tih ležaljki je obišla nekoliko otočkih galerija, ove godine se održala i u Zagrebu.
Siva zona je mesto susreta i razmene energije, znanja i umetničkih radova.
Imaju program sličan programu Sive zone.
Tek godinu dana posle sam uspio doći do Škotske.
Nakon zanimljivog predavanja, kratko smo razgovarali sa jednim od najpoznatijih stručnjaka u oblasti sajber-bezbednosti, o dobrim i lošim momcima, i naravno ‒ o virusima.
Sada postoje i specijalni forumi gde hakeri prodaju takozvane zombi mreže.
Kompanije koje se bave sajber-bezbednosnim rešenjima brinu se o obezbeđenju korisnika i postaju sve profesionalnije, a i ulažu sve više i više novca u obezbeđenje i zaštitu od sajber-kriminalaca.
Da bismo otežali život hakerima, sve ovo o čemu sam govorio treba u potpunosti da se redizajnira.
Kućni korisnici tradicionalno ne obraćaju dovoljno pažnje na zaštitu.
Prva izložba održana je u Briselu i videlo ju je više od 20.000 posetilaca.
Dobro došli u Beograd.
Dolazio sam da bih pripremio projekat „Svet informacija".
Zaista mi je dobro u Beogradu.
Sve češće organizujem i događaje sa drugim umetnicima koji su pravi mali festivali.
„Svet informacija" započeli smo 1999. godine kao istraživački internacionalni projekat koji nam je omogućio još bolju saradnju sa velikim brojem ljudi.
Postoji jedna stvar koja me zanima kada je reč o ulozi umetnika, to je aspekt umetnosti koji nije toliko vidljiv – uticaj novih tehnologija na razvoj umetnosti.
Kada govorimo o organizaciji Public Netbase – zašto ste je osnovali?
Ipak, veliki delovi društva, mnogi donosioci odluka još uvek nisu upoznati sa implikacijama informacionih i komunikacionih tehnologija i nisu dovoljno pripremljeni za učešće u jednoj otvorenoj demokratskoj debati.
Kakve su reakcije javnosti i publike na forumu koji je održan u SKC-u?
Kako je bilo u drugim gradovima Evrope?
Desetine hiljada ljudi su dolazile da pogledaju izložbu Svet informacija u gradovima u kojima smo bili.
Son je proveo jedan sat sedeći u reci i ritualno udarajući površinu vode starim pečatom na kojem je bio urezan ideogram vode.
Zamoliću Vas da nam kažete zašto je baš ova priča bila važna da njom završite knjigu Diskurs novih tehnologija.
Pripremam konferenciju koja se zove „Otvorena kultura".
Do tada – prezentacije i predavanja u celoj Evropi.
Ali definitivno mislim da je Piksar prilično pomogao, sa svojim doteranim, uglancanim kompjuterskim likovima, u određivanju ovog pojma i postavljanju njegovih osnova ‒ kompjuterski generisanog sadržaja.
Podsetite nas na početke studija Frejmstor.
Moji partneri su bili u sličnoj situaciji.
Zato smo prilično pametno postupili: pozvali smo nekoliko reditelja da ulože novac, zauzvrat su dobili udeo u kompaniji, i tako smo platili opremu.
Oboje su želeli da moje zanimanje bude – profesionalni računovođa.
Ali pošto nije bilo smernica za karijeru u oblasti umetnosti, otišao sam u Umetničku školu da učim grafički dizajn, uz ohrabrenje mojih roditelja ‒ da sledim ono što želim da radim.
Eplovi proizvodi su suštinski menjali način na koji se radilo u različitim oblastima.
Za film Gravitacija radili smo fotorealistična okruženja i fotorealističnu planetu.
Ono što smo uradili u reklami sa Odri Hepbern, na primer, jeste da pokušamo da učinimo da izgleda kao da je 95 procenata završena za pola vremena koje smo imali za produkciju.
Danas smo razgovarali sa ljudima iz Srbije, uvek tražimo nekog „sledećeg" ko će raditi sa nama.
Kažemo da u većini poslova koje radimo npr. Tim i ja ‒ 60 procenata su komunikacije.
Tehničke sposobnosti, „kreativno" oko i dobar komunikator ‒ to je suština.
Voleli bismo da zavirimo „iza kulisa" snimanja filma Gravitacija.
Napravili smo uređaj za detekciju pokreta, gledali smo u kameru za kontrolu pokreta; pre šest godina to je bio jedan veliki robot veličine sobe koji se kretao kao Robokap, ogromna kamera koja se kreće prema Endruovom licu, zastrašujuća stvar.
Svi su bili veoma nervozni zbog opasnosti u koju stavljamo našu holivudsku zvezdu tako da smo stavili lutku umesto Sandre Bulok dan pre nego što smo počeli snimanje.
To je produkcijska priča, a brinuli smo se šta će se dogoditi jer smeštanje Sandre u uređaj za detekciju pokreta i zatvaranje svetlosne kutije oko nje trajalo je 20 minuta, i ako bi dobila grč i zabolela je noga, bilo bi nam potrebno 20 minuta da je otvorimo i dođemo do nje.
Neko je rekao da nam je u slučaju nužde potrebna osoba unutar svetlosne kutije koja bi pritisnula sigurnosno dugme da bi se isključila struja ako kamera bude van kontrole ‒ ako Sandra upadne u nevolju, da bi neko mogao da je izvuče.
Direktor fotografije je rekao:
„Ne, dizajnirao sam najbolji svetlosni sistem na svetu, ne želim da neko stoji između glumca i svetlosti: nemaš izbora, moraš to učiniti".
Rekli ste da je odelo kompjuterski generisano, a nakon iskustva sa generisanom Odri Hepbern, možemo kompjuterski stvoriti sve?
Da li je za Vas lično važno da imate živog glumca ili kompjuterski generisanog, u čemu je razlika?
„Pogledaj šta Ben Kingsli radi ‒ svaki dubl donosi nešto drugačije, i deca koja glume sa njim rade isto sve vreme".
To nije kraj kreativnosti i glume, time samo ograničavate opseg u kome se glumci fizički kreću.
Da li Vam se dopao novi film o Marlonu Brandu?
Iako sam profesionalac, to ne uništava moje uživanje u filmu.
Ja, koji sam odrastao sa fizičkim objektima, moram da ramišljam o tim procesima sve vreme, čak i kad tvitujem, pošto nisam veliki fan Tvitera, razmišljam šta ja to radim, koji je proces u pitanju, zašto to radim...
Međutim, diskurs onako kako sam ga ja shvatio i kako ga mnogi drugi autori shvataju, to je u suštini ono što tehnologija vrši kao uticaj, što vrši kao alatka u službi čoveka, ono čime tehnologija izlazi iz okvira užeg domena svoje primene.
Ljudi zloupotrebljavaju Tviter.
U ovom trenutku da, kreiranje potpuno uverljivog ljudskog bića je sada Sveti gral, ljudi misle da će tada glumci biti slobodni, ali kao što sam rekao ranije, dobijati glumačku izvedbu od kompjuterski generisanog lika ‒ to je naš sledeći izazov.
Rekli ste da Vas je projekat sa Odri Hepbern doveo na granicu mogućeg.
Moju decu ne zanima da li gledaju film delimično na televiziji, delimično na telefonu, Ajpedu ili laptopu, raduje ih da skaču sa ekrana na ekran, sa rezolucije na rezoluciju.
Taj uređaj je moćniji od tehnologije koju smo nekad imali, čak i kad je čovek poslat na Mesec.
Njegova studija o jeziku novih medija opisana je kao „najsugestivnija i najšira medijska istorija od Maršala Mekluana".
Na Zemlji sada postoje masovni mediji.
To znači da ima oko dva biliona fotografa na svetu.
Radili smo prošle godine istraživanje fotografije koje je obuhvatilo više od milion slika na Instagramu, a pravili smo poređenje između nekoliko gradova u svetu.
Napravićemo i istraživanje na Tviteru, koje će se odnositi na to da nam daju svaku sliku koja je postavljena tj. tvitovana od 2011. godine ukoliko je to moguće.
Razvijaju se hardveri, pokreće se veliki broj startapova, ono što su nekada radili umetnici danas se radi preko startapa, vrše se razni eksperimenti, otkriveni su novi načini navigacije.
Držali ste predavanje u Novom Sadu.
Na predavanju u Novom Sadu govorio sam o tome kako mogu da se koriste kompjuterske analize i vizualizacija podataka da se pogleda kulturna istorija.
Takođe, učio sam i neke studente kako da ih koriste.
U drugom poglavlju koje se zove „Digitalni svet" jedno od zanimljivih pitanja jeste kriza i razrešenje – ograničenje rasta i njegovo prevazilaženje, kao i razvoj kapitalizma i potreba za novim tehnologijama.
Recimo, postoji hiljade i hiljade projekata vizuelne umetnosti u Americi.
Ne znam koliki procenat ljudi u Srbiji koristi internet, ali pretpostavljam da je veliki procenat.
Ne samo kao istraživač, već da li ih koristite svakodnevno?
U ovom kontekstu razmatrate i Drugi svetski rat.
Imam više od 16.000 pratilaca na Tviteru.
Takođe, moj asistent piše neke od mojih tvitova i na taj način moji pratioci dobijaju sadržaj svakog dana.
Za mene i za veliki broj istraživača zanimljivo je to što danas možemo empirijski da proučavamo kulturni socijalni život.
Na primer, ovog jutra sam dobio od kolege hiljade novina.
Tu pre svega mislim na kompjutere, grafike, internet, kompjuterski jezik „C plus", jezik za analizu podataka.
Koristimo ga za čitanje novina, za gledanje filmova, za komunikaciju sa kolegama, rođacima, i što je najvažnije ‒ za rad.
Vi ste profesor kompjuterskih nauka.
Za kraj, mogli bismo da kažemo nešto i o Vašim studentima.
Bio sam profesor novih medija i digitalne umetnosti duže od 20 godina.
To je otvoreni departman gde mogu dolaziti studenti sa humanističkih nauka, žurnalistike, društvenih nauka i kompjuterskih nauka.
Ako sam dobro razumela, Vi ste želeli da budete slikar.
Nakon rada u državnoj službi, uzeo sam godinu dana odsustva i proveo ih na Pacifiku.
Upoznao sam starog ribara i družili smo se.
Neophodni su nam i novi program i kursevi za kustose i one koji se na naučni način bave medijskom umetnošću.
Vi ste sa svojim saradnicima organizovali jednu ovakvu mrežu koja je namenjena obrazovanju?
Grau se trudi da pokaže kako ideja postavljenog posmatrača u hermetički zatvoren slikovni prostor privida nije vremenski povezana sa tehničkim izumima.
Grau naglašava značaj digitalne dokumentacije.
Ako je savremeni umetnik osuđen da se bavi milijardama informacija, kako da se nosi sa tim?
Grau piše o medijskoj umetnosti kao o najugroženijem žanru.
Taj isti bes je osnova Pokreta za slobodan softver.
Vreme koje još uvek uspeva da odvoji za programiranje posvećuje razvoju GNU Emaks-a (https://sn.rs/tr5do).
Budući da smo bili na počecima digitalizacije – nije uvek bilo jednostavno oceniti i proceniti koje inicijative će ostaviti duboki trag na primenu i razvoj tehnologija u Srbiji, a koje će, uprkos prvobitnom oduševljenju njihovim efektima – biti zaboravljene posle nekoliko meseci ili, čak, nedelja.
Koja je inicijalna ideja Pokreta?
Da li je program slobodan za svakog korisnika?
Najpopularniji slobodan softver je GNU2 – opšta javna licenca koju sam ja napisao.
To znači da nemaju svi korisnici slobodu.
Ja mogu da napišem program, da ga oslobodim pod veoma slobodnom licencom koja dopušta mnogo toga i mnogo slobode korisniku.
Licenca ide dalje i brani slobodu svakog korisnika.
Kada govorimo o GNU LINUX-u, o budućnosti slobodnog softvera, o temama o kojima smo govorili – šta vidite?
Ne mogu da vidim budućnost jer ona zavisi od Vas i slušalaca.
„Ne kupujte knjige o Hariju Poteru".
Sud im je naredio da ne čitaju knjige koje su kupili!
„Ne kupujte Hari Poter knjige".
Veliko je zadovoljstvo biti urednica knjige posvećene omažu emisiji koju sam rado slušala, a koju uređuje osoba sa kojom rado razmenjujem ideje.
Ideja da septembra 2002. godine počne sa prvom emisijom posvećenoj digitalnom svetu na Radio Beogradu 2, i to na holistički način, u vreme kada na međunarodnom nivou osvešćujemo koliko pitanja okružuje termin i koncept „informaciono društvo", jeste avangardna.
Raznolikost tema i sagovornika, s jedne strane, i zaista zadivljujući podatak da se od septembra 2002. godine emisija emituje svakog utorka, čini zadatak autorke emisije, kao i moj, veoma izazovnim.
Trebalo je imati u vidu i čitaoca u čijim rukama će biti izbor oblasti, tema i sagovornika.
Srećom, i sama autorka je učestvovala u selekciji, a ja sam onda imala onaj nemili zadatak da kažem da i taj izbor treba suziti.
Poglavlje „Literatura o/u digitalnom" posvećeno je temama kao što je bibliotekarstvo i njegova neminovna transformacija, ali i literaturi posvećenoj digitalnom svetu.
Poslednje poglavlje, „Svetske digitalne ikone", posvećeno je uglavnom inostranim sagovornicima, iako bismo s pravom tvrdili da su mnogi sagovornici čiji su razgovori uključeni u druga poglavlja takođe svetski poznate ličnosti u oblasti informacionih tehnologija.
Već sa pojavom prvih modernih tehnologija dolazi do prave revolucije koju danas nazivamo Industrijska revolucija u 18. veku.
Iako osnovne, teško je naći emisije koje u kontinuitetu uspevaju da ih sve ispune, a Tamarina emisije traje 20+ godina.
Tamara je uspela da uvede još jednu funkciju, kao dodatu vrednost, a to je inspiracija.
Tamarini sagovornici su inspirativni pojedinci koji motivišu druge.
Draga Tamara, hvala na poverenju i izvanrednoj prilici!
Priredila NEVENA RUŽIĆ
Bez obzira na poreklo, to je jedan drukčiji društveni odnos koji se sada uspostavio između vlasnika te vrste materijala i drugih.
Pojedinac je pod većom kontrolom i efikasnijom i suptilnijom nego kod Orvelovog Velikog brata.
Bila je jedna grupa u Engleskoj koja je pravila čitav jedan program grada minimalne pratnje.
Određen broj vizuelnih umetnika je napravio sjajna dela zahvaljujući novim tehnologijama u okviru toga što se naziva kiber-kultura.
Čini mi se da je to sa genetikom sada slučaj jer veliki broj naučnika smatra da bi tu genetski modifikovanu hranu trebalo još više ispitati pre nego što krenemo da hranimo životinje i ljude.
S druge strane, primer ovce Doli koja je klonirana ukazuje da možemo da kloniramo i komplikovana životinjska bića, pa ako hoćete i čoveka.
Te mašine su bile zamišljene da budu čovekove sluge, koje striktno izvršavaju njegova naređenja i zadovoljavaju njegove potrebe.
Danas, čovek počinje da razmišlja o veštačkoj inteligenciji i da razvija mašine koje bi imale sopstvenu svest i pravo odlučivanja, ali i o genetskoj manipulaciji koja bi trebalo da stvori zastrašujući, novi svet nadljudi.
Born digital - Publikacija sadrži intervjue sa vodećim domaćim i stranim stručnjacima iz oblasti tehnologije, kulture i medija, obrađujući teme poput sajber bezbednosti, onlajn identiteta, veštačke inteligencije, digitalne pismenosti i virtuelne umetnosti.
AKADEMSKA KNjIGA NOVI SAD
Onda sam rešio da kolegama i studentima napravim rimejk tog predavanja koje će biti sa istim slajdovima kakvi su bili.
Razvijena je neka računarska mreža u okviru Svetskog poštanskog sistema koja se zvala X25 mreža.
Jedan od prvih pet digitalnih računara napravljen je u Srbiji, tj. u Beogradu.
Bez obzira na sve ove probleme sa kojima se suočavamo, Univerzitet u Beogradu je negde na sredini Šangajske liste.
Polovina EU nema svoj univerzitet na Šangajskoj listi.
Pozvali smo Vas da budete gost u prvoj emisiji „Digitalne ikone", novoj emisiji Radio Beograda 2, kojom započinjemo ovaj ciklus.
Mi smo mogli naš deo interneta da povežemo preko poštanske mreže sa internetom u Americi gde smo imali kolege, prijatelje koji su nam omogućavali da našu elektronsku poštu prenesemo ovde.
Čak je i glavni čovek na internetu, Džon Postel, morao da interveniše lično i da dodeli Srbiji administraciju nad .yu domenom.
„Vidi, dobio sam neke pare od organizacije koja se bavi zdravljem, 10.000 dolara, pa da napraviš ti jedan sastanak i da pozovemo ljude iz SAD i Kanade’’.
Predstavićemo naučni rad akademika Tomovića.
Rajko Tomović nas je napustio u Beogradu 2001. godine.
On nikada nije bio dekan fakulteta, rektor, ali je svuda bio malo više od toga.
Zadatak učitelja je da stvori đake koji su bolji od njega.
Vi ste rekli da ste bili ponosni i da je bilo važno to što ste na ovo pitanje odgovorili pozitivno, jer ste mogli da kažete da je Vaš profesor bio Rajko Tomović.
„Vidi, dobio sam neke pare od jedne organizacije koja se bavi zdravljem, 10.000 dolara, pa da napraviš ti jedan važan sastanak i da pozovemo ljude iz SAD i Kanade".
I iznajmim autobus, sve ih stavim u taj autobus i odvedem ih na Pelješac, pustim da se penju do tvrđave, nahranim ih jeftinim školjkama, odvedem ih u jednu selendru koja se zove Žuljana.
Tamo ih smestim kod seljaka i objasnim da to tako treba, iznajmim kafanu na plaži na kojoj nam peku ribu na licu mesta i mi se divno zabavimo… I na kraju mi profesor kaže:
Prošle godine su pokrenute interdisciplinarne postdiplomske studije i Grupa za digitalno stvaralaštvo Univerziteta umetnosti u Beogradu.
Postojala je elita profesora na Elektrotehničkom fakultetu.
Tomović je objašnjavao Titu 1963. da je budalasto to što radi.
Tomović je imao petlju da Titu vrlo mirno održi predavanje kako nešto treba da se radi.
Njegova veličina nije politička, on je bio stručnjak, inženjer.
Pa mislim, vidite, filozofi, teoretičari kulture u nekakvom tradicionalnom humanističkom ključu žele da sačuvaju neki svet starih.
Kako je sam profesor Tomović razmišljao o računarskoj tehnologiji, digitalnim računarima?
Domen .yu je registrovan negde 1989. ili 1990. godine od strane Instituta „Jožef Stefan" u Ljubljani.
Danas u podne, u skladu sa odlukom Internet korporacije za dodeljena imena i brojeve (ICANN), prestaje da funkcioniše .yu domen.
O tome šta će se tačno desiti danas u 12 sati govoriće nam Mira Tasić, jedna od ključnih ličnosti za razvoj interneta u Srbiji.
Naš domen server za domen .yu nalazi se na Elektrotehničkom fakultetu Univerziteta u Beogradu (ETF).
U toku današnjeg dana, ICANN će sa svojih osnovnih servera ukloniti zapis koji ukazuje na naš server na ETF-u gde se nalaze podaci o .yu domenima.
Većina ponuđača usluga ima telefonske centre gde možete dobiti operatera koji vam može pomoći da rešite problem.
Za internet sam čula početkom 90-ih na tehničkom sastanku Evropske akademske mreže (EARN).
Razmišljalo se o otvorenim protokolima, platformama otvorenog tipa, sa ciljem da se ukloni zavisnost od proizvođača mrežnog rešenja, da se ne koristi mrežna platforma koja je vlasništvo jedne firme ili proizvođača.
Razmatrao se i OSI model i TCP/IP.
Čak je postojao i računar koji je služio za razmenu elektronske pošte između organizacije koja je pokrivala Evropu i interneta koji se koristio u Americi.
Mi u Beogradu, sa sankcijama UN za vratom, razmišljali smo kojim putem da krenemo.
Karakteristično je to da je .yu domen registrovan negde 1989. godine ili 1990. od strane Instituta „Jožef Stefan" u Ljubljani.
Ne bih se upuštala u motive kolega iz Slovenije zašto su nam onemogućavali korišćenje .yu domena.
Osnivači Registra su 17 pravnih lica koji su se 2006. dogovorili da naprave organizaciju koja će se baviti administracijom tadašnjeg .yu domena.
Svi osnivači su pravna lica.
U dogovoru sa Ministarstvom za telekomunikacije, inicijativu je pokrenuo Registar nacionalnih internet domena Srbije.
O nekim ključnim promenama, o tome šta je bilo dobro ili loše, razgovaramo sa Slobodanom Markovićem iz Centra za razvoj interneta.
To je bitna institucija koja će u narednih nekoliko godina biti zadužena da tržište telekomunikacija, posle mnogo decenija vladanja monopolske pozicije Telekoma, bude otvoreno za nove igrače.
Agencija za telekomunikacije određuje da nacionalni operator sa najvećim tržišnim učešćem mora da dopusti drugima korišćenje postojeće infrastrukture.
Izdvojena su sredstva iz budžeta za formiranje Specijalnog tužilaštva za visokotehnološki kriminal, koje ima nadležnost na celoj teritoriji naše zemlje, i specijalnih veća sudova koja će se baviti procesuiranjem krivičnih dela, kao i specijalnih jedinica policije koja bi trebalo da istražuje ta krivična dela.
Pojavili su se prvi podaci kako su neki korisnici, neko od tih 8000 srećnika koji imaju ADSL, dobili ozbiljne pretnje jer su koristili mreže za razmenu fajlova.
U Americi i zemljama Zapadne Evrope internet infrastruktura je dosta dobra.
Osnovana je fondacija Vikimedija (Wikimedia).
Vikipedija (Wikpedia) je jedan zanimljiv projekat u okviru koga se pravi najveća otvorena enciklopedija na svetu.
Rođen je 1939. godine u Kovinu, diplomirao 1962. godine na Ekonomskom fakultetu Univerziteta u Beogradu.
Sada je na volonterskoj dužnosti predsednika Društva za informatiku Srbije gde ima prilike da inicira i vodi stručne skupove, tribine i okrugle stolove na kojima se razmatraju važna pitanja.
Dobitnik je priznanja IT Globus 2007. godine, povelje Radio Beograda 2 za dugogodišnju saradnju.
Jedan je od urednika knjige ‒ zbornika 50 godina računarstva u Srbiji.
Posle završetka studija proveo sam četiri godine kao upravnik Doma omladine Beograda.
Od svih ponuda, izabrao sam po poziciji najslabiju ponudu koju sam imao – prihvatio sam ponudu da budem šef Službe za informacioni sistem Grada Beograda.
Kolege u EPS-u su odlično odradile posao.
Najveći problem je bio taj što je najveći broj programa pisan u KOBOL-u (COBOL).
Pomenuli smo Vinču i prve računare, ljude koji su svojim radom pisali istoriju informatike Srbije.
Mogu da kažem da su mediji u razvoju informatizacije u Jugoslaviji, ali i sada u Srbiji, imali veliki uticaj.
Vizionari koji su počinjali informatizaciju u Srbiji osnovali su 1973.
„Uradi sam" verzija ovog računara opisana je u specijalnom izdanju časopisa Galaksija, pod naslovom „Računari u vašoj kući".
Bili smo u Risnu, u hotelu Teuta.
Znate, ja vrlo poštujem novinare, i sam sam se nekada bavio novinarskim poslom, ali novinari vrlo često uzmu da iz temelja preurede neku stvar o kojoj, u stvari, ne znaju ništa.
Jedan od saradnika je poslao to Tajvancima, trebalo je da ih proizvode u nekom velikom broju.
Istovremeno sam od našeg muzeja, koji je dole na Dorćolu, dobio zahtev ili molbu da im dam jedan od tih prototipova Galaksije da ga izlože.
Najpoznatije su u Las Vegasu i Hamburgu.
Ja sam dobio prvu ponudu od Konferencije BalCCon u Novom Sadu.
Posle toga sam dobio poziv iz jedne kancelarije u Beogradu koja je, u stvari, bila istureno odeljenje SupplyFrame-a.
Pozvao me je Kris Gejmel koji je tada došao u Beograd.
I eto Vas u Americi, u Kaliforniji.
Simens (Siemens) je kupio kompaniju u kojoj Vi radite?
Šta se dešavalo na internetu tokom NATO agresije u martu 1999. godine kada je u našoj zemlji bilo oko 60.000 individualnih pretplatnika, dok je danas više od četiri miliona građana Srbije na globalnoj mreži?
Nakon sat vremena zvoni mi telefon, javi se Goran koji je bio naš sistem administrator.
To je bilo pre društvenih mreža, pre Jutjuba, pre Gugla.
Diskusije su se uglavnom odvijale na forumima i na mejl-listama kao što je bila „No bombs" i još neke mejl-liste koje su imale po više desetina hiljada korisnika.
Gorane, ja i danas ne znam odakle je, na primer, stigla ona fotografija „utve"?
Ta fotografija „utve" je bila sa Studija B. To je bila jedina televizija koja je bila tako blizu događaja i snimala je to, nažalost, imala je i strašne posledice.
Pošto sam i sam izbeglica iz Kninske Krajine, nije mi bilo prvi put da doživljavam neke tako stresne momente.
I signal Studija B i slika koju su oni emitovali videla se samo u Srbiji.
Potpuno je normalno da posle par dana nas zovu iz Bi-Bi-Sija, RAI-ja, itd.
Kada nam neko javi odnekud, kao što recimo meni javlja drugar iz Niša: pala je kasetna bomba na kuću preko puta moje, a čuo sam i da su oborena dva NATO aviona.
Mi smo držali veb-kameru koja je slikala niz Kneza Miloša; kamera je snimala kada su pogodili zgradu MUP-a na dnu ulice.
Par minuta posle toga zvoni telefon – iz RAI-ja traže razgovor sa direktorom; pitaju da li je to stvarno, da li je u centru grada.
Jednog dana dobijamo mejl od provajdera sa Islanda.
Ja se sećam Alekse iz Kalifornije.
Roditelji su mu arhitekte, a i on je student arhitekture.
Dolazili su ljudi koji su fotografi, nisu novinari, ali znaju šta ljudi žele, traže sliku, kratku vest, kratko objašnjenje.
Uvek kada smo stavljali srpski tekst, odmah pored je stajao engleski tekst, prevod.
Onda mi zovemo ljude po Beogradu i Srbiji i objašnjavamo da im se javio sin, ćerka, zet...
Rekli ste da ste prvi javili o ulasku ruske kolone na Kosovo i Metohiju.
Da je neka ruska jedinica prešla u Srbiju, to su znali.
Ima dve rečenice na srpskom, dve na engleskom.
Gagi sa Kosova je morao da beži.
Najveći strah srednjoškolaca je krađa identiteta na Fejsbuku 169
Povodom poziva na moratorijum „Pauzirajmo gigantski eksperiment u veštačkoj inteligenciji: otvoreno pismo", razgovaramo o mogućim rizicima od nekontrolisanog razvoja AI, o tome da li je moguća potpuna autonomija ovih sistema, koji su neposredni rizici, pre svega za demokratiju, zapošljavanje, obrazovanje ljudi, ali i za budućnost čovečanstva.
Andrej, šta kažete vi na ovo što je ispričao Goran?
Radijske emisije realizuje tim ljudi i nijedna emisija ne bi bila to što jeste da nije mojih sjajnih kolega iz Radio Beograda, kojima se i na ovom mestu još jednom zahvaljujem.
Ono što je tehnologija negde uspela, naročito što su uspele kompanije iz Silicijumske doline (Silicon Valley) – bilo je to da je uspela da ubedi svet da ga tehnologija zapravo demokratizuje na neki način zato što svako ima neke uređaje uz pomoć kojih može da pristupi određenim informacijama i ima pristup internetu.
Uzmimo, recimo, Donalda Trampa koji koristi tehnologiju, odnosno društvene mreže, da osvoji vlast u SAD.
Nalazimo se u situaciji gde ta borba između Davida i Golijata postaje sve nesrazmernija, odnosno oni koji su u poziciji moći postaju sve moćniji, oni koji su u neprivilegovanoj poziciji postaju sve nemoćniji u smislu mehanizama šta mogu da urade da bi zaštitili svoja prava.
Imate veliki broj open source inicijativa, već sada možete na serveru s jednom grafičkom karticom da trenirate generativne AI modele i stignete do 90% onoga, na primer, što može da radi GPT.
Srbija ima smernice za razvoj AI sistema.
Tako da neće ljudski posao nestati u potpunosti, svakako bih išao pre sa advokatom da završavam te pravne situacije nego sa Chat GPT-jem, ali može da bude korisno.
On će primati, sortirati i možda odgovarati na dolazeće pozive kao dobro istrenirani engleski batler.
Ovako je pisao Nikolas Negroponte, sada već davne 1995. godine, u knjizi Biti digitalan.
Sada smo želeli da obuhvatimo populaciju studenata Srbije.
Istovremeno smo pokušali da obuhvatimo i populaciju studenata u Velikoj Britaniji, pa da napravimo komparativnu analizu.
Postavili smo na sajt englesku verziju upitnika, ali nije bio veliki odziv iako su njihovi profesori bili zainteresovani za to.
Naši studenti anketari posetili su te univerzitete.
Predlažem da objasnimo – šta su Majspejs i Fejsbuk.
Fejsbuk i Majspejs su stvorili jednu potpuno novu mogućnost. (R)evolucija u komunikaciji na internetu se dogodila zahvaljujući ovim mrežama.
Republika Srbija ima obavezu da uskladi nacionalno zakonodavstvo sa pravom Evropske unije.
Da li su Evropska unija i njene članice spremne za primenu GDPR i s kakvim izazovima moraju da se nose?
Oni takođe mogu da koriste neku platformu koja je u EU, koja targetira lica iz EU, pa se tu nudi roba tj. usluge.
Uvek su najbolji zvanični izvori informacija, a to je u ovom slučaju Evropski odbor za zaštitu podataka EU.
Krajem 2017. godine Ministarstvo pravde je izašlo sa nacrtom Zakona o zaštiti podataka o ličnosti.
Ako sam bila kod lekara, bez obzira na to kakav je nalaz bio, koja je vrsta lekara, to je naročito osetljiv podatak jer govori o mom zdravstvenom stanju.
Uredba uvodi novo pravo na nivou cele EU, to je tzv. Pravo na zaborav.
Mogućnost da preuzmem vaš nalog na Tviteru ili Fejsbuku, mogućnost da koristim bilo koji pasvord koji vi koristite za pristup profesionalnoj bazi podataka, donosi potencijalno velike štete po čast i ugled.
Jednu od famoznih verzija koja je intrigirala javnost lansirao je Asanž preko svog Vikiliksa.
Imamo parlament i izabrane narodne poslanike koji mogu da rade po Ustavu, to jest, trebalo bi da rade do trenutka dok ne konstituišemo nov.
Drugi zakon, možda najvažniji, jeste Zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštitniku podataka ili ombudsmanu.
Takve odredbe u Zakonu nema i defakto istekom mandata, propuštanjem ovog roka, možemo doći u situaciju da nemamo ombudsmana.
Pripremljen je Predlog za izmenu Zakona o vanparničnom postupku.
Ako kažem da je bio organizator, neću ni delimično predstaviti njegovu jedinstvenu ulogu u kreiranju i realizaciji brojnih emisija Drugog programa, pa i emisije „Digitalne ikone".
Sećate se njihovog projekta „Gugl strit vju" (Google Street View)?
Knjigu je napisala psiholog Milina Petrović.
Postoji distinkcija između srpskog i hrvatskog jezika.
Na sajtu BOŠ-a i na stranicama CEPIT-a.
Naši anketari su bili srednjoškolci koji su prošli seminar o onlajn reputaciji.
Najveći strah srednjoškolaca je krađa identiteta na Fejsbuku.
Psiholog odgovara na pitanja srednjoškolaca.
Da li o tome šta je za ljude dobro treba da razmišlja inženjer koji kreira aplikacije koje prikupljaju i obrađuju naše podatke, neko iz marketinga, država, sami korisnici?
Dalibore, iz ugla sociologa, ko treba da brine?
Mi sada možemo da radimo spektakularne stvari sa spektakularnim uticajem na ljude, kao što rade Fejsbuk i Tviter.
Android i IOS su pravljeni da povećaju zavisnost.
Hvala Fondaciji za otvoreno društvo, na podršci da se projekat pokrene, kao i Ivani Katanić na velikoj i dragocenoj pomoći na samom početku.
O tome jako lepo piše Šošana Zubof u knjizi Doba nadzornog kapitalizma.
Šošana Zubof je navela negde podatak da, po nekim procenama, algoritmi Fejsbuka naprave šest miliona predikcija našeg ponašanja u sekundi.
Lazare, pominjali ste Norvešku u ovom kontekstu?
Norveška je uvela zakon o retuširanju telesnih prezentacija.
Ali, mi ovde pričamo o ozbiljnim, velikim kompanijama, Linktinu, naveli ste i primer ne bilo kog univerziteta, već Univerziteta Stanford.
To i Šošana Zubof navodi u svojoj knjizi Doba nadzornog kapitalizma, da ne bude da sada pričam neke urbane mitove sa interneta.
Dalibore, Šošana Zubof u svojoj knjizi identifikuje dve kompanije koje su rodonačelnice tog kapitalizma koji ona doživljava duboko pogrešnim.
Da, to su Gugl i Fejsbuk.
Gost emisije „Digitalne ikone" je Toma Tasovac.
Na Univerzitetu Prinston predavali ste srpski jezik.
Po broju rečnika, gramatika, knjiga koje se izdaju specifično za studente koji uče engleski jezik, to je jedno nepregledno more materijala.
Na univerzitetu u Americi profesori pokušavaju da naprave neke materijale, fotokopiraju.
Crnjanski, Andrić.
Definitivno naša ciljna grupa su studenti srpskog kao stranog jezika.
Serap Kurbanoglu, gošća iz Ankare koja je govorila o informatičkoj pismenosti u okviru elektronskog doba, govorila je i o digitalnoj eri u kontekstu epohe amaterizma.
Pomenuli ste i Gugl buks (Google Books).
Pitali smo zaposlene da li bi pristali da rade u firmi koja koristi podatke zaposlenih na nedozvoljen način.
Da li je rad od kuće otvorio vrata za sveprisutnost poslodavca u životu radnika?
Da li su poslodavci i zaposleni svesni svojih prava i obaveza kada je u pitanju rad od kuće?
I poslodavcu i zaposlenom je važno da je posao urađen, a već smo rekli da u IT industriji rezultati rada ne mogu da ostanu nevidljivi.
Ono što smo mi uspeli da vidimo iz istraživanja jeste da veliki broj poslodavaca i radnika nije bio obavešten o tome kako treba postupiti i na koji način treba urediti ovakav oblik rada, bez obzira na to što je istraživanje rađeno sredinom 2021. godine.
Istraživanje je pokazalo da radnici imaju poverenje u svoje poslodavce da oni prikupljaju njihove podatke na zakonit način.
S vremenom su poslodavci počeli da prihvataju obavezu ili da obezbeđuju kompjutere ili da plaćaju, najčešće simboličnu, nadoknadu za korišćenje sredstava koja su u vlasništvu radnika.
Ove promene su i logične jer na početku nismo znali koliko će korona trajati pa je s vremenom usledilo prilagođavanje poslodavaca i radnika novim okolnostima.
Neki poslodavci su upravo na insistiranje sindikata preuzeli određene korake.
Minimum koji se mora zahtevati danas od poslodavaca je da obezbede zaposlenima kompjuter kao osnovno sredstvo za rad.
Hvala Neveni Ružić i Vesni Perić.
Većina poslodavaca prenela je metode praćenja rada zaposlenih iz firme i na praćenje rada od kuće.
Poslodavci su, međutim, istovremeno posezali za isprobavanjem određenih aplikacija koje su im bile zanimljive, poput aplikacija za praćenje kretanja miša ili praćenje rada na tastaturi koji nisu dozvoljeni oblici nadziranja i sprovođeni su bez znanja zaposlenih.
U tom kontekstu, zanimljivo je pomenuti da smo pitali zaposlene da li bi pristali da rade u firmi koja koristi podatke zaposlenih na nedozvoljen način.
Dalibore, šta kaže sociolog?
Na početku govori profesor Stanko Crnobrnja.
Žarko, pitanje za Vas iz ugla izdavača.
Nema autorskih prava kod takozvane upotrebe veštačke inteligencije, što ne znači (tako je krenulo sa Guglom) da ih neće polako uvesti.
Evo sada pitanja za Vas, gospodine Vladušiću.
Vi ste promišljali i pisali o ovim temama, zapravo komentarisali jedan tekst Seta Parloa pod naslovom „Veštačka inteligencija je bolja u pisanju poezije nego što očekujete.
Dobro, ne bi me čudilo da je taj autor samo pseudonim neke veštačke inteligencije koja navodi stvar na svoju vodenicu.
Ne govori se samo o tome da veštačka inteligencija može da napiše književni tekst, nego se pominje da veštačka inteligencija može to da učini ili kao čovek, a vrlo često i bolje nego čovek.
Zato što, ako bi broj prodatih primeraka bila vrednost književnog teksta, mene uopšte ne bi čudilo da veštačka inteligencija može da napiše roman koji se dobro prodaje, zato što je svima nama dobro poznato da u književnosti postoji stil, koji možemo nazvati ili tradicionalni, ili realistički, ili neutralni stil, koji je otprilike tako podešen da najveći broj čitalaca može sa najmanjom mogućem količinom napora da prati književni tekst, odnosno da prati fabulu.
Danas niko više ne zna da postoji Fedoov roman, ali svi znamo da postoji roman Gistava Flobera koji se zove Madam Bovari.
Pa zato što je Flober uveo neke tehničke novine ili pripovedačke novine u pisanje, i na taj način čak stvorio jedan drugačiji pogled na svet od onoga koji su imali njemu savremeni čitaoci.
I naravno, kada su svi oni koji su pisali, odnosno čitali, u horizontu očekivanja kupili ono što su mogli da razumeju, oni su ostali zarobljeni u svom vremenu, a Flober je dočekao svoje čitaoce koji su mogli da razumeju u čemu je njegova invencija, u čemu je njegova vrednost.
S jedne strane proglašavamo veštačku inteligenciju za vrhunskog pisca, a s druge strane, na neki način, ljudsko čitanje književnosti svodimo na mašinsko čitanje.
Postoje druge veštačke inteligencije koje se razvijaju u nekim drugim zemljama, u nekim drugim civilizacijama, gde uopšte nije ideja da veštačka inteligencija piše književnost.
Ako stvari tako posmatramo, onda ne postoji jedna veštačka inteligencija, nego postoje različiti koncepti veštačke inteligencije.
To su holivudski pisci videli jer oni žive od pisanja priča.
Ovaj distopijski mnogo podseća na film Fransoa Trifoa koji je nastao na osnovu literature Reja Bredberija.
Prethodno je rekao da će svaki čovek na ovoj planeti imati svoj televizijski kanal, što je delovalo potpuno ludo, a evo sad vidite ‒ Jutjub, Tiktok itd.
Postoji čitava teorija o tome na Zapadu, među naučnicama, da je možda došao momenat da se ljudska rasa zameni nečim novim na planeti, jer planeta više ne može da izdrži ovu vrstu destrukcije, ovaj način života, ovu bestijalnost ljudskog roda.
Jedna od osnovnih veština današnjih mladih ljudi, naučnika i umetnika jeste instinkt.
Gospodine Vladušiću, u razgovorima i dogovorima za ovaj naš susret više puta smo pomenuli etiku, ljudske vrednosti i etička pitanja, koja su ovde zaista ključno važna.
To mi je palo na pamet baš nakon što sam pročitao izjavu tog menadžera Huaveja.
Paralelno postoji upotreba veštačke inteligencije u stvaranju književnih tekstova, recimo to tako, na Zapadu.
Ja sam se tim stvarima malo bavio i došao sam do zaključka da postoje i neki drugi naučnici koji smatraju da uticaj ljudskog zagađivanja na ekosistem nije uopšte toliko veliki kao što to tvrde neki drugi naučnici.
Za sebe je voleo da kaže da je glavni i dogovorni urednik Beotel radija.
Tokom gostovanja u emisiji govorio je o poziciji radija u eri digitalizacije i Beotel radiju, kao i o nagradi za najboljeg IT novinara, koju je dobio 2008. godine.
Zadatak učitelja je da stvori đake koji su bolji od njega 77
Sve je krenulo te 1983. godine na Radiju 202, emisija se zvala „Ventilator 202".
Jedan moj jako dobar prijatelj pilot došao je da me uteši tako što mi je na par nedelja ostavio svoj ZX81, gde je bilo potrebno ukucati program od jednog kilobajta, to je svega nekoliko minuta posla.
„Alo Banjica, ovde Luisvil" 121
Krenuo je i naš najstariji provajder Beotel net sa internet ponudom.
Tako da je sasvim normalno da se sa prvim internet danima pojavila i prezentacija tadašnje emisije „Modulacija" koja je išla na Radiju 202.
Pomenuo si čuveni „ZAIR" – „Zakon akcije i reakcije".
Emisija ima saradnike – volontere.
Sa Vesnom Milosavljević razgovaramo o planovima koje imaju za budućnost, o neformalnoj mreži za kulturu Jugoistočne Evrope, o socijalnim mrežama i drugim temama.
Kako to uspevate kada nemate mnogo zaposlenih, odnosno ima vas trenutno dvoje – Vi i Mima Marjanović?
Mislimo da je važno da kultura u Beogradu, ali i u Srbiji uopšte, bude stavljena u kontekst poređenja sa scenama u najbližem okruženju, a pošto je reč o internetu, nikakve nacionalne granice to ne ograničavaju.
Imamo profile na Fejsbuku, Tviteru i još nekim platformama.
Imaćemo u Beogradu okrugli sto o neprofitnim medijima, a u Skoplju u vezi sa arhitekturom i urbanizmom.
Naš mobilni telefon je kao Aleksandrijska biblioteka u džepu, a može da bude i Pandorina kutija.
Prošli put smo govorili o Bi-Bi-Sijevoj emisiji „Digitalna planeta", koja već ima duži staž ako se ne varam.
Živela sam po Evropi, a u Britaniji od 1995. godine.
Jedna od njih je CTT – Composite Tehnology Team, i ona se nalazi u Krnjači.
Godine 1960, samo 12 godina posle ENIAC-a, razvijen je i realizovan prvi digitalni računar CER-10.
Inače, zanimljivo je da je avio-industrija u Srbiji jedna od avio-industrija sa najdužom tradicijom u Evropi, verovali ili ne.
Danas se celokopna avio-indrustrija Srbije svodi na kompanije kao što je CTT.
Da pomenemo da smo već 1960. godine bili jedna od pet zemalja u Evropi koja je sopstvenim snagama napravila prvi digitalni računar CER-10.
Kada ste prošli put bili kod nas, naši slušaoci mogu da nađu to na našem podkastu, pričale smo o putovanju u Ameriku brodom i o putovanju u Indiju, gde ste takođe radili zanimljive priče.
Sa urednicom ili producentkinjom se razumem, sve stane u jednu rečenicu kratkog telefonskog poziva, imejl ili poruku.
Razgovori sa kolegama su telefonom ili Zumom, manje u kancelariji.
Godinu dana posle čitanja tog članka, ja sam bila na tom jednom brodu od Liverpula do Njujorka i o tome sam pričala prošle godine u Vašoj emisiji.
Gugl me je odveo u San Marino.
Visoki naučnotehnološki potencijal potvrđen je još 70-ih godina kada je u Institutu „Mihailo Pupin" i Elektronskoj industriji u Nišu počela proizvodnja štampanih ploča, dioda, tranzistora i elektronskih modula.
I on mi je pokazao kako se za to još uvek koristi čuvena stara nemačka mašina Nojman (Neumann).
Ona je u mesecima zatvaranja spontano počela da koristi Gugl strit vju (Google Street View) i da tako virtuelno putuje po svetu.
Zbog nedostatka sredstava za razvoj, uvedenih sankcija Saveta bezbednosti UN 1992. godine, raspada SFRJ i ratova na ovim prostorima, gasi se dotadašnja domaća proizvodnja računara.
Posle je Gugl došao do nje i napravio fizičku izložbu u Njujorku, a sada sponzoriše i knjigu o njoj.
Danas u Srbiji postoji oko 2000 kompanija sa oko 11.000 zaposlenih koje se bave proizvodnjom softvera, sklapanjem i prodajom računara od uvezenih delova.
Jedan od povoda za naš razgovor je i zanimljiv okrugli sto u Medija centru „Društvene mreže i mediji".
Preko društvenih mreža, preko Tvitera, internet zajednica je okupljena oko te usluge, koju jako poštujem i smatram da je neophodan servis za novinare.
Kako Vi kao novinar koristite Tviter?
U projektima upravljanja složenim sistemima profesor Masnikosa je više puta primenio teorijske rezultate iz svoje doktorske disertacije.
Za razliku od Fejsbuka, svaki korisnik Tvitera može da prati samo ono što mu je zanimljivo, ljude ili medije koji su mu zanimljivi ne tražeći dozvolu od njih.
Kada novinar dođe do informacija koje prvo vidi na Tviteru, on može da ih proverava i traga dalje.
Dakle, bio je i jedan od pionira u oblasti veštačke inteligencije kod nas.
Tviter nema još uvek veliki broj korisnika u Srbiji.
Vrlo ozbiljne poruke, kao što je Stefan iz Kosovske Mitrovice.
Pročitao sam mnogo dobrih tekstova naših blogera koji po vokaciji nisu novinari.
Čak i osnivači Fejsbuka su spustili donju granicu koja je ranije bila postavljena.
Jeste, ostavljaju se biografije na osnovu kojih poslodavci mogu da angažuju zaposlene.
Možete i da se povežete sa kolegama koji rade isti posao kao i vi na nekom drugom mestu na planeti Zemlji.
Upravo je grupa studenata osnovala Fejsbuk da bi bila u kontaktu i da bi jednostavnije razmenjivala iskustva i mišljenja.
To je za Šri Lanku bio veliki događaj posle dugogodišnjeg građanskog rata.
World Summit Award je globalno takmičenje koje se organizuje pod okriljem UN svake druge godine.
I u svakoj zemlji postoji nacionalni kandidat u određenoj kategoriji, a onda veliki međunarodni žiri bira po pet predstavnika u svakoj od njih.
Među dobitnicima je i devojka poreklom iz Srbije, koja živi i radi u Kolumbiji, gde razvija projekat koji se tiče edukacije žena u ruralnim predelima.
1) Špica emisije Digitalne ikone, Radio Beograda 2.
Vesna (Opavsky), možda je ovo pravi trenutak da predstavimo rezultate istraživanja „Ključna reč – umetnost"?
Vi ste doktorantkinja Fakulteta umetnosti u Beogradu.
Ne možemo da budemo na Fejsbuku ili Tviteru, a potpuno zatvoreni.
Kada je reč o Fejsbuku – evo pravog trenutka da i Jovani Jovančić damo reč.
Jovana je dobila nagradu za najbolji TV prilog iz oblasti digitalnog nasilja nad i među decom, Unicefovu nagradu i priznanje.
Doktor Aleksić je dobio memorije, brzu i spoljnu i još jedan dodatak, specifično je definisano šta to treba da bude, a radilo se o šifratoru i dešifratoru informacija.
Doktor Mančić je dobio komandni deo.
Ljudi se danas najviše informišu preko Fejsbuka i Tvitera.
Ova nagrada World Summit Award jeste važna, naročito zbog teških uslova rada u Srbiji.
Aleksandar Maćašev je jedan od naših prvih umetnika koji su počeli da se bave digitalnim temama i novim medijima.
Pa Digitalni partizani kolektiva Critical Art Ensemble koji se bave slobodom i demokratizacijom na internetu.
Taj rad je osvojio nagradu Reksa na tom prvom KEF-u.
Nakon toga sam prezentovao rad „Sponzor", koji se nadovezuje na „Adz", a koji se bavi problemom konzumacije pornografije na internetu.
Važan mi je rad koji sam radio sa Andrejem Dolinkom u okviru neformalne grupe „Alan Smithy".
Od zanimljivih stranih sajtova to su, recimo, sajt MTV-a i Vijadukt sajt.
Zanimljive domaće sajtove možete naći na stranici DNK (Design Network).
Posle tri sata, kada smo „očistili" „Seobu Srba" Paje Jovanovića, rekao je:
Sa izlaganjem umetničkih dela Vasić je počeo 1969. godine i do danas je izlagao na brojnim izložbama u Srbiji i inostranstvu i za svoj rad dobio značajna priznanja.
„Američka traka" nastala 1976. godine nedavno je prikazana u Galeriji B2.
Možda bi to bilo najlogičnije jer je jedan segment izložbe u Galeriji B2 bila i „Američka traka" koja se vrtela sve vreme.
U okviru predmeta koji se zvao Video-umetnost (Video Art), vodile su se diskusije kako se nositi sa televizijom, pre svega zato što je ona bila industrija i ogroman biznis, a s druge strane, kako i u kojoj meri pojedinac može tome da se odupre, šta može da uradi u tom i takvom okruženju.
Moj boravak u Americi bio je sa idejom da radim nešto što nikako ne bih mogao da radim ovde, čak ni u Evropi u tom trenutku.
To je više jedno kratko sećanje na Luja Todorovića, sa kojim sam bio u kontaktu po povratku iz Amerike i kod koga sam mogao da proveravam svoja polazišta sa tehničkog aspekta jer je on bio vrlo merodavna ličnost u televizijskom svetu.
Knjiga je u pripremi, radi se o zborniku tekstova u čijem su engleskom izdanju, izašlom u inostranstvu, vrlo značajne ličnosti iz sveta televizije i televizijske tehnologije dale svoje priloge kao omaž Luju Todoroviću.
U srpskom izdanju biće i tekstova domaćih autora sa osvrtom na njegovo delovanje u našoj sredini.
Moj profesor Micuru Kataoka je to dosta pažljivo radio sa uvođenjem aktuelnih uređaja kao što je bio colorizer, uređaj za bojenje slike, koji je omogućavao da se svetlosne vrednosti TV slike zamenjuju bojenim vrednostima.
Uz podršku jedne firme („Comtrade") koja je dala svu opremu, 12 računara i monitora, napravio sam sat koji je prikazivao 12 varijanti čuvene Moneove slike „Ruanska katedrala".
Ostvarena je u okviru izložbe Na iskustvima memorije u Narodnom muzeju.
„Seoba Srba" je čuvena slika Paje Jovanovića.
To je ravnica u koju oni (Srbi) stupaju kada pređu Dunav i u pozadini su obrisi brda.
To sam pokušavao da prenesem studentima na FLU skoro punih 30 godina.
„Logor ratnih zarobljenika" (POW Camp).
Bojsu i Vorholu kao predstavnicima različitih umetničkih shvatanja oko kojih se ceo zaplet sajta odvija.
Upravo sa tim radom pozvala nas je umetnička asocijacija „Oreste" da učestvujemo u centralnom paviljonu na Venecijanskom bijenalu te 1999. godine.
To je jedan od smerova na interdisciplinarnim umetničkim studijama na Univerzitetu umetnosti, drugi je Digitalna umetnost.
U Knjizi o džungli u većini kadrova imali smo jedino Moglija koji trčkara po nekom studiju sa gomilom raznih plavih ljudi koji predstavljaju neke životinje… Jedan kadar smo radili tri meseca.
Mogli, tj. glumac, snimljen je sa pravim psićima koji su išli oko njegovih nogu.
Poverio nam je i šta je osećao kada je Knjiga o džungli nagrađena Oskarom, o dobrim i lošim stranama tehnologije, o tome šta nas očekuje u budućnosti kada je reč o kompjuterski generisanim sadržajima i filmskoj umetnosti.
Đorđe Milašinović je vizuelni umetnik.
Šimpanza Cezar, koji je glavni karakter, po mom mišljenju, glumi bolje od svih drugih glumaca.
Široj i našoj javnosti postali ste najpoznatiji prošle godine kada je film Knjiga o džungli, odnosno tim koji ga je radio, nagrađen Oskarom za specijalne efekte.
To sam radio u Londonu, u „MPC Film"-u.
Dok na nekim drugim projektima imaš producenta koji hoće jedno, glavnog supervizora koji ima nešto svoje kako je on zacrtao.
Šta ste konkretno radili sa Moglijem, tj. Knjigom o džungli?
Snimljeno je sve na plavom ekranu i uglavnom je tu bio Mogli, kao živi lik, a sve ostalo je bilo plavo – kutije, kocke koje predstavljaju šumu ili šta god, tako da smo u većini kadrova imali jedino Moglija koji trčkara po nekom studiju sa gomilom raznih plavih ljudi koji predstavljaju neke životinje.
Mogli, tj. glumac je snimljen sa pravim psićima koji su išli oko njegovih nogu.
Što se tiče i glumaca i političara, šta god. Došlo je do tog nivoa da to izgleda realno.
Onda je bila i Weta, koja je radila delove sa majmunima i ceo taj segment gde Mogli dolazi u zamak kod onog velikog batice.
Weta baš drži do sebe i do svojih artista.
Nisam još bio u ILM studiju (Industrial Light and Magic), nažalost.
Bio je DOS i ja mislim fortran.
Studenti su znali više od profesora.
Tako da sam pre 4 godine otišao u UPP u Prag.
Oko 30% zaposlenih u upravi, bankama i komunalnim preduzećima činile su daktilografkinje.
Arhiviran je podatak da je 1956. godine u Beogradu 40 daktilografa radilo 50 radnih dana na izradi oko 800.000 biračkih pozivnica i pripadajućih biračkih spiskova, koji su imali sličan sadržaj kao i danas (ime, ime oca, prezime, adresa stanovanja, biračko mesto i lokacija biračkog mesta).
Imamo izmeštene performere, i jedne od drugih i od publike, koji izvode lajv i sve se to smešta na jednom digitalnom mestu.
Najdragoceniji rezultat je reakcija publike, ali i reakcija razmišljanja i načini na koje se autopercepcija performera menja.
Univerzijade u Beogradu.
Ljudi sa napisanim softverima posmatrali su gde se nalaze igrači i šta u tom trenutku rade, pretvarali su to u matematiku, slali u sledeći sistem koji je u sebi imao pripremljene video-podloge, a onda u sebi generisao foto-realne elemente na tom videu, na mestu gde se igrači nalaze shodno prostornom rasporedu u realnom vremenu.
Tim povodom ugostili smo Nebojšu Milikića iz Kulturnog centra Reks.
Govorili smo o dometima ovogodišnjeg sajma, o zanimljivoj onlajn konferenciji za novinare koju su organizatori upriličili na internetu, o prošlogodišnjim sajmovima, diskusijama, teškoćama i lepotama koje su ih pratile…
Biće dodeljene tri nagrade Reksovog ex-Yu žirija, nagrada MTS-a za najbolji rad načinjen mobilnim telefonom i nagrada Muzeja istorije Jugoslavije za najbolji rad.
Konkretno, u Beogradu, u Kulturnom centru Reks do 6. decembra.
Društvo za informatiku Srbije deluje od 1973. godine i bavi se popularizacijom primena računara i stvaranjem uslova za što bržu informatizaciju Srbije.
Za primene računara bitna je kvalitetna i odgovarajuća obuka projektanata i korisnika.
Centar za nove medije kuda.org iz Novog Sada, kolektiv posvećen umetnosti, aktivizmu i politici, počeo je sa radom 2001. godine, mogu da kažem sada već davne, kada je reč o digitalnim temama, posebno kreativnoj i aktivističkoj upotrebi tehnologija, hakerskoj kulturi, svetu informacija, preispitivanju digitalnih aspekata savremenog društva i savremene umetnosti, čime se bave već duže od dve decenije i jedan su od zaista pionirskih poduhvata u ovim oblastima.
Kada je osnovan Centar za nove medije iz Novog Sada, osnovan je, verujem, sa jednom potrebom, željom, ambicijom da popuni određene praznine koje su postojale u tadašnjem društvenom, pa i umetničkom kontekstu.
Verujem da ćete se složiti sa mnom da je „kamen međaš" na Vašem putu svakako bila i organizacija izložbe Svet informacija, to je bilo svega dve godine nakon što je kuda.org osnovan.
I u tom trenutku je bio veliki izazov i stvarno izuzetna prilika da ta izložba dođe i u Novi Sad i u Beograd.
I upravo kroz tu neku organsku, prirodnu razmenu informacija, sadržaja i raznih uticaja, povezali smo se i ustanovili mrežu saradnika, koji su doslovno postali naši partneri za „sva vremena", jer sa nekima razvijamo projekte od tih vremena.
Org, odnosno, istraživanja i izložbe Svet informacija?
Publika je „rasla" sa vašim programima, okupljala se negde od 2001/2002. godine u kuda.org i bila senzibilisana upravo za razgovore, za diskutovanje o tome šta je hakerska kultura, u kakvom svetu danas živimo, kad je reč o digitalnim tehnologijama.
I učili smo, upravo, i od naših prijatelja i saradnika, partnera iz ovih organizacija koje sam navodio.
Emisija „Digitalne ikone" emituje se na Radio Beogradu 2 od 2002. godine, i kao emisija obrazovnog karaktera, posvećena digitalnim tehnologijama, jedinstvena je po koncepciji i sadržaju u našoj medijskoj sferi, ne samo radijskoj već i televizijskoj.
Izložba I Love You / Volim te je prva svetska izložba posvećena fenomenu kompjuterskih virusa.
I u tom smislu, sa obe izložbe se obuhvatala jedna šira, kompleksnija društvena i politička priča o infrastrukturi, o ulozi hakera, programera, uopšteno o artificijelnoj inteligenciji, radu na virusima, koji su kroz glavne medijske kanale uglavnom kao neupitno poboljšanje tehnološkog progresa naše civilizacije.
Iz istog razloga, i zbog te bolje redistribucije i njene bolje difuzije u zajednici u kojoj živimo i radimo, mi smo često praktikovali da jedan format naše izložbe bude izveden u Novom Sadu, a nešto kasnije da pronađemo adekvatno mesto i za prezentaciju u Beogradu.
Brojni intervjui koji su tih godina emitovani i u emisiji „Digitalne ikone" upravo su bili pripremljeni sa gostima koje je kuda.org dovodio kod nas.
Zašto je važno obeležiti ovaj jubilej – 50 godina računara CER-10 i računarstva u Srbiji?
Društvo za informatiku Srbije smatralo se obaveznim da inicira obeležavanje pedesetogodišnjice pojave računara CER-10.
Apsurdno je porediti čoveka u odnosu na AI algoritme (veštačke inteligencije), koji će moći ogromnom brzinom da obrađuju i da za kratko vreme sakupe sadržaje i činjenice sa različitih strana, izanaliziraju ih i distribuiraju.
Izlaže od 1995, dobila je brojne nagrade, među kojima i priznanja čuvenog Festivala „Ars elektronika" u Lincu.
Za „Digitalne ikone" govorila je o aktuelnoj izložbi i digitalnoj umetnosti, o gejmingu i kreiranju video-igara, 3D animaciji, o tome šta je danas novomedijska umetnost a šta je bila pre samo jedne decenije, o radu sa studentima, o odnosu prema umetnosti, stvaralaštvu i prirodi...
Sa kompetentnim stručnjacima kao gostima, ova emisija „pokriva" teme u sledećim oblastima: primena digitalnih tehnologija, računarske nauke, razvoj informacionog društva i digitalni jaz, programiranje i veštačka inteligencija, pravni aspekti interneta, prednosti i zloupotreba društvenih medija, obrazovne i naučne mogućnosti u digitalnom dobu itd.
Pored toga što se bavite umetnošću, Vi ste i vanredna profesorka na Fakultetu za medije i komunikacije.
Prvi je da morate da imate edukovanu publiku, publiku u koju spadaju i đaci, i srednjoškolci, kao i izložbe ili festivale koji su ovog tipa a koji su sporadični u našoj sredini.
Obeležavanjem ovog jubileja hteli smo da napravimo vezu između onog i današnjeg vremena i podstaknemo nove ambicije među mladim naučnicima i inženjerima, kao i da ukažemo na to da i danas imamo mlade ljude koji imaju brojne inovacije i uspešne IKT projekte.
U okviru obeležavanja jubileja, Društvo za informatiku Srbije štampalo je monografiju 50 godina računarstva u Srbiji.
Izdvajamo Jolerova gostovanja u kojima je govorio o izložbi Novi ekstraktivizam i o SHARE fondaciji – inicijalnoj ideji o njenom nastanku, razvoju i energiji koja je stvorena.
Predstavljena je mapa internet provajdera koji se zove Orion telekom.
Jedan od tih objekata je i data centar Fejsbuka u Irskoj?
Kao autorki emisije, zadovoljstvo mi je da istaknem kako se o važnim pitanjima digitalizacije i uopšte strateškog pozicioniranja Republike Srbije u ovoj oblasti neretko govorilo upravo u ovoj emisiji.
Političari se najviše bave stranačkim nadmetanjima, malim budžetima, reformom Ustava, reformom administracije, a zanemaruje se IKT infrastruktura koja bi, kada bi bila bolje primenjena, uticala na to da mnogi od problema ne bi ni postojali ili bi bili znatno manji.
Pa, 60-ih godina ja sam bio student i 1962. godine radio sam seminarski rad u softveru FORTRAN i na sistemu bušenih kartica.
Stalno se govori, a i piše u medijima, da si pionir net.arta.
Vratićemo se i onome što je prethodilo odlasku iz Beograda, ali prvo možda da kažemo šta je to konkretno u to vreme devedesetih značilo raditi net.art.
Tada je tu bio nekakav Netskejp, onda se pojavi nekakav Eksplorer.
Tad sam ubrzo shvatio da je prva lekcija za svakog mlađeg umetnika, koji pristupa bilo kakvoj tehnologiji, da odmah spali uputstva za upotrebu jer je to jedini preduslov da bi izašao iz okvira koje je zadao inženjer, koji je tu tehnologiju stvorio.
I u jednoj sobi smo, pazi, Nam Džun Pajk, Vorhol i ja, eto ti, ekipa.
A kaži mi koji je to rad koji je u istoj prostoriji sa radovima Nam Džun Pajka i Vorhola?
Dobro, meni se to baš nešto i nije dogodilo, jer Slovenija je toliko malena, pa je lokalni umetnički sistem sićušan i nema logičnog, intuitivnog zamaha da podrži lokalne umetnike kada su već nešto postigli.
Tako da je ovde malo bruka, ali vidim kako moje holandske kolege doživljavaju da ih se sada vrlo sistemski mejnstrimuje i smešta u zbirke i posvećuju im se knjige i seminari i semestri.
Nikola Tesla je 1903. godine, za vreme svojih ogleda na Long Ajlendu, ostavio pisanu brošuru sa čuvenih 12 tačaka gde su sadržane sve stvari koje se danas nalaze u svetskoj mreži – internetu.
I vidim čak i čujem neke probleme oko toga, jer onda poslodavci imaju problem što su vlasnici neke nekretnine, nekakvog poslovnog prostora sa kojim ne znaju šta će.
To je kao opozit, kao obrnuto od Dišana (Duchamp), od onog njegovog pisoara.
Na dan Svetog Simeona Nemanje, 26. februara 1998. godine zvanično je otvoren sajt Projekat Rastko – biblioteka srpske kulture.
Saveznoj vladi tadašnje SRJ.
Danas je Projekat Rastko međunarodna mreža sa nekoliko desetina kolekcija, sa redakcijima u desetak zemalja, 15 pokrajinskih sedišta, mreža koja ulazi u ono što smo spremali proteklih godina - a to je globalizacija Rastka.
Hvale vas i kolege i informatičari.
S obzirom na sadržaje koje obuhvata, kao i na više od dve decenije emitovanja, emisija „Digitalne ikone" ima značajnu ulogu u razvoju informacionog društva u Srbiji i višegodišnjoj promociji i predstavljanju mogućnosti koje internet i nove tehnologije nude u pogledu predstavljanja, očuvanja i negovanja naše tradicije, nauke i kulture.
Nama imponuje to što smo jedna od retkih ustanova koja je dva puta dobila Povelju Društva informatičara Srbije.
Jedan deo softvera za Vikipediju razvija se u Beogradu.
Kao što sam rekao, CER-10 je započet u Institutu za nuklearne nauke Vinča.
Ili to rade samo zaposleni u Projektu Rastko?
To je Projekat Rastko — Makedonija, koji se bavi makedonskom kulturom.
U budućnosti će imati i bilateralne veze kao kolekcije srpske zajednice tamo i makedonske ovde.
Radi se u Strumici i u Skoplju.
Decentralizacija je bila jedno od glavnih načela Projekta Rastko, još dok je postojao samo u okviru srpske kulture u užem smislu.
Uz to, Projekat Rastko — Rusija je napravljen pre par meseci, kao i Projekat Rastko — Italija.
Kada kažete Projekat Rastko, šta sve od materijala očekuje posetice sajta Rastko — Rusija?
Sličnog je formata kao Projekat Rastko — Italija koji je namenjen proučavanju i promociji italijansko-srpskih veza.
S druge strane, služi i širenju italijanske kultura ovde, i naše kulture na Apeninima.
Projekat Rastko — Iran je u pripremi, Rastko — Nemačka, i još par zapadnoevropskih.
Pregovaramo i sa kolegama u zapadnoj Americi.
Zatim je stručno prikazan na poznatoj jugoslovenskoj konferenciji ETRAN u novembru iste godine.
Njihovim poslanicima su razne stručne službe materijale sa Projekta Rastko — Rumunija i drugih umnožavale i delile kao neophodne za odlučivanje o bitnim pitanjima.
U najvećem broju slučajeva, autori iz inostranstva i zemlje vrlo rado daju autorska prava da se objave radovi na Rastku i da ih ljudi mogu besplatno čitati.
Radili smo Pećku patrijaršiju i Raspeto Kosovo.
A prvi čovek koji je počeo digitalne računare, koji je dosta prototipa uradio, koji je radio i u digitalnoj telefoniji, digitalni teleprinter, bio je profesor Tihomir Aleksić.
On je nešto mlađi od Tomovića, došao je 1952. godine u Vinču, a ja sam došao 1957. godine.
Profesor Aleksić je bio vrlo inventivna ličnost, vrlo impulsivna ličnost, pre svega...
Autorka tvrdi da Gugl nije u početku imao tu ideju.
Ali je ostavio dubok trag, ne samo u Beogradu, nego i u Nišu.
Bio je i prorektor Univerziteta u Nišu.
Aktuelan primer je sukob Vlade Australije i Fejsbuka.
Australijanci su shvatili da mnogi važni delovi njihovog života zavise od Fejsbuka.
Evropa je u malo boljoj poziciji od Amerike.
Sadašnji profesori su njegovi đaci, i svi su kasnije pisali te udžbenike iz računarstva.
Ako želimo da naučno i kulturno nasleđe Srbije bude prikazano na adekvatan način, biblioteke Srbije moraju pratiti trendove.
I po tome je Univerzitet u Beogradu bio jedan od najpoznatijih u celoj Jugoistočnoj Evropi.
Skup u Amsterdamu je godišnja konferencija Evropske biblioteke, na kojoj je prezentovana nova strategija u skladu sa proširenjem na akademske biblioteke.
Evropska biblioteka će ubuduće posvećivati veću pažnju potrebama akademskih korisnika.
Univerzitetska biblioteka je imala dva velika projekta iz linije finansiranja CIP.
Boravili ste u Šefildu i Londonu.
Ja sam prvo predavanje iz računarstva čuo na postdiplomskim studijama iste godine kada je završen računar, kod akademika Rajka Tomovića.
Mnogo toga se u bibliotekarstvu Evrope vezuje za taj čuveni Horizont 2020.
Uskoro počinje konferencija na kojoj i Vi učestvujete na Filološkom fakultetu u Beogradu – Srbija između istoka i zapada.
Na najvećem bibliotečkom skupu Liber u Minhenu vrlo je jasno rečeno da u narednom periodu neće sve biblioteke ostati biblioteke.
Mi još uvek nemamo te tehnologije implementirane u radnom procesu, ali želimo da naše korisnike i zaposlene upoznamo sa onim što će svakako doći kod nas: najnoviji skener zeta jedne nemačke kompanije.
Ja sam u svom master radu na FPN prvi put taj termin preveo kao Preduzeće
150 godina od rođenja Nikole Tesle, emisija pod nazivom „Nikola Tesla – nagoveštaj visokih tehnologija, informatičkog društva i modernih komunikacija"
Vlasnik je bloga www.draganvaragic.com i brojnih drugih servisa.
Interesantno je da kada ljudi kažu „internet marketing", misle na Gugl, Fejsbuk i sl.
To je princip internet zajednice koji postoji oduvek na internetu, samo je sada još više naglašen na društvenim medijima kao što su Fejsbuk, Jutjub i sl.
Nažalost, profesor Marinčić napustio nas je 2011. godine.
Kako su Fejsbuk i Tviter preovladali u odnosu na blogove.
Bila sam u Budimpešti zahvaljujući poznavanju francuskog jezika.
Koleginica Beba Stanković i ja htele smo da uradimo nešto što je u vezi sa ženama.
Kao članica mreže Evropeana, bila sam pozvana da učestvujem u tromesečnom programu na temu „Digital Leadership".
Pored nas iz biblioteka, potrebni su nam IT stručnjaci, umetnici.
Dobra vest je da Narodna biblioteka Požega ima prvi ekološki projekat, zove se „Biblioteka semena".
Prva strategija, doneta u vreme Ajzenhauera početkom Hladnog rata, predviđala je širok razvoj nuklearnih kapaciteta u cilju odvraćanja druge strane.
SAD su identifikovale novog superprotivnika – Kinu.
Američka vojska obezbeđuje spoljnopolitičku moć SAD silom koja je zasnovana na strategijskoj upotrebi jedanaest nosača aviona i njima pridruženih borbenih plovila.
Treba imati u vidu da je Američka ratna mornarica druga najjača vazduhoplovna sila na svetu, odmah posle Američkog ratnog vazduhoplovstva.
Međutim, Kina i druge razvijene zemlje raspolažu sredstvima za odgovarajući odgovor i sposobnosti da onesposobe ili poremete funkciju ovih naprednih američkih sistema.
Kineska i ruska vojska razvile su različita protivsatelitska sredstva.
Iranska vojska je uspela da na takav način na vlastitoj teritoriji preuzme najmanje dva neoštećena američka drona.
Rat dronovima i primena elektronskih dejstava masovno se odvijaju i u Libiji, tokom aktuelnog građanskog rata, koji služi kao specifični poligon za ispitivanje novog autonomnog i elektronskog oružja.
To je praktičan alat koji ima matricu koja pomaže izumiteljima i inženjerima kako da reše konkretan inženjerski ili inovacioni problem.
Pravila ratovanja sadržana u telu Međunarodnog humanitarnog prava, kao i sama Organizacija ujedinjenih nacija, stvoreni su kao odgovor na dva velika svetska rata u prošlom veku.
Etičke odnose ljudi i robota je, u pripoveci „Ja, robot", postavio Isak Asimov kroz tri „zakona" robotike.
Pod naslovom „Mi smo krojači sopstvene sudbine", Pol Šer navodi da je tehnologija koja će omogućiti mašini da ima sopstveni život bez ljudske procene ili donošenja odluka – već tu.
Objavila je 2004. godine knjigu Virtuelna književnost, koju je izdao Zavod za udžbenike i nastavna sredstva.
Već šest godina piše kolumnu „Virtuelna književnost" za list Danas.
Virtuelna književnost u srpskim uslovima mogla bi da se podvede pod pokret nova hipertekstualnost zato što je ta virtuelna književnost u srpskim okvirima izdanak postmoderne tradicije.
Čitalac vrlo često neće da ode u biblioteku nego na Vikipedijin sajt.
Virtuelna kultura bi podrazumevala vraćanje na ono čemu su nas učile naše nastavnice srpskog jezika: kada pišete sastav, držite se teme!
Gorane, ovoga puta je veći broj ispitanika bio uključen u istraživanje?
Po nekim parametrima ne možemo da se uporedimo sa razvijenim zemljama Zapadne Evrope ili SAD.
Na naslovnoj strani se nalazi slika Pitera Brojgela „Vavilonski toranj".
Napisana na osnovu više od četrdeset intervjua sa Stivom Džobsom, kao i na osnovu više od stotinu intervjua sa članovima njegove porodice, prijateljima, suparnicima, konkurentima i kolegama – ova knjiga predstavlja hroniku života i ličnosti čoveka koji je zaslužan za revoluciju u oblasti personalnih računara, tablet pi-si-ja i digitalnog izdavaštva.
Stiv Džobs je, kao što znamo, stvorio kompaniju Epl, sve ono što je iz nje „izašlo" i što i danas koristimo, svesno ili nesvesno, u svakodnevnom životu.
Volter Ajzakson koji je napisao ovu knjigu bio je angažovan da poslednjih par godina Džobsovog života provede u intenzivnim razgovorima sa njim i sa njegovim saradnicima, prijateljima i članovima porodice, ali i sa protivnicima, rivalima, ljudima koji ga nisu podnosili.
To je bio ujedno i izvor osnovnog sukoba između Džobsa i Voznijaka.
Voznijak, kao jedan od suosnivača kompanije Epl, napustio je firmu nakon mesec dana od osnivanja.
Bez obzira na to da li koristite proizvode kompanije Epl, tehnologija koja je u njima i koju su kopirali drugi, nastala je u glavi Stiva Džobsa.
Android platforma je kopija Eplove platforme za Ajfon.
Mnogi koji se bave marketingom i komunikacijama, ukoliko pažljivo čitaju, mogu da pronađu niz važnih saveta i dragocenih situacija koje opisuju kako je u konkretnim slučajevima Stiv Džobs postupio, koje je odluke doneo ili kako se odnosio prema svojim saradnicima.
Da kažemo nešto o načinu na koji je Džobs birao svoje saradnike.
Njegov biološki otac radio je kao šef jednog uglednog i skupog restorana gde je Stiv sa prijateljima večerao.
Džon Skali je pristao da dođe 1983. u Epl.
On je morao da napusti kompaniju iako mu je ostala ogromna količina akcija kao jednom od glavnih osnivača Epla.
Kroz Nekst se pokazalo šta znači kada Stiv Džobs nema nikoga da ga kontroliše.
Epl bez Džobsa je došao do toga da je prevladao princip zarade po svaku cenu.
Epl je krenuo putem Bila Gejtsa, ali neuspešno.
Kod Upravnog odbora se javila ideja da se Džobs vrati.
Fotografiju koja je korišćena za ovu kampanju, fotografiju Džona Lenona, dobio je od Joko Ono.
Promocija Ajmeka (iMac) održana je 1998.
Džobs je otkrio Ajmek i pokazao šta sve može.
Saradnici su uspeli da ga ubede da će to proći i Ajpod mini je našao svoje mesto.
Na nju sam naišla u udžbeniku profesora Iva Tartalje za teoriju književnosti gde je pomenuta kao stari termin za književnost.
Projekat „Knjiženstvo" je prihvaćen u Ministarstvu za prosvetu i nauku, u onom ciklusu koji se ponavlja svakih pet godina.
Imamo i koleginicu koja je srbistkinja iz Poljske.
Tri koleginice sa Katedre za bibliotekarstvo i informatiku su nam bezgranično važne jer je projekat zamišljen kao digitalan, što je jedna vrsta novine koja je njima već dobro poznata.
Naša baza je rađena po uzoru na već postojeću bazu podataka evropskog projekta „Women Writers in History".
Radeći na tom projektu, dobila sam ideju da bi trebalo i srpske književnice predstaviti na isti način.
Imamo, na primer, autorke koje su bile publicistkinje.
Vi ste rukovodilac i autor tekstova.
Zamišljen je kao međunarodni, imamo tekstove na srpskom i engleskom jeziku, a otvoreni smo i za druge jezike.
Vi sarađujete sa kolegama iz Evrope?
Potom sam napisao knjigu Biometrijski sistemi identifikacije, što je proširena studija koju sam pisao na zahtev Svetog arhijerejskog Sinoda SPC.
U isto vreme sam objavio knjigu Čovek i informacione tehnologije, koja je zbornik članaka koje sam objavljivao u Pravoslavlju.
Posle te knjige, napisao sam knjige Crkva i globalizacija i Digitalni izazov.
„Hrišćanska poruka u digitalnom dobu" i „Post kao informaciona apstinencija".
Ja sam počeo da se zanimam za sajber-teme sredinom 80-ih godina prošlog veka kada sam bio na razmeni studenata u Americi.
Sećam se da sam morao, kada sam ga doneo u Beograd, da ubeđujem carinike da to nije televizor, budući da je imao veliki ekran.
Godine 1990. počeo sam da radim u jugoslovenskom Ministarstvu spoljnih poslova.
Sledeće godine otišao sam na studije diplomatije na Mediteranskoj akademiji za diplomatske studije na Malti.
Bio sam direktor Visokog panela UN za digitalnu tehnologiju, koji je osnovan sa ciljem pružanja saveta kako da se koordiniše razvoj tehnologije na globalnom nivou.
Jedan od poslova je npr. taj da predstavljaju Srbiju na pregovorima o elektronskoj trgovini, zaštiti podataka, razvoju veštačke inteligencije, sajber-bezbednosti.
Danska je bila prva zemlja koja je imala digitalnog ambasadora.
Danska je napravila veliku medijsku kampanju i ispalo je da jedino oni imaju tech ambasadora.
Pored Silicijumske doline, Ženeva je jedan od centara gde se odvija 50% digitalne diplomatije.
U okviru prioriteta mora se utvrditi koje su međunarodne organizacije i digitalni centri gde bi Srbija trebalo da bude prisutna i potom izvršiti obuku ljudi koji će biti digitalne diplomate.
On je i autor čuvene knjige Unutar Vikiliksa: moje vreme sa Džulijanom Asanžom na najopasnijem veb-sajtu na svetu.
Nemački sam aktivista.
Bio sam i portparol za projekat Vikiliks tri godine – od 2007. do 2010. godine.
Predstavio sam i Openliks ‒ po čemu se razlikuje od Vikiliksa i šta mi zapravo radimo.
Na moje pitanje šta misli o položaju novinara u digitalnoj eri, odgovorio je da misli da su oni eksperti u oblasti informacija.
Amerika i Britanija bile su uspešne u presretanju komunikacija i dešifrovanju neprijateljskih poruka i informacija.
Fejsbuk, Tviter i dr. Toliko mnogo informacija protiče kroz ove socijalne mreže ‒ od toga šta ljudi rade do mišljenja i stavova o različitim stvarima.
Oksfordski internet institut Univerziteta Oksford osnovan je sa ciljem da istražuje i pruža širok uvid u uticaje koje internet ima na društvo.
Moje kolege su istraživači iz oblasti društvenih i humanističkih nauka multidisciplinarnog pristupa.
Istraživači i novinari imaju slične metode.
Moji prijatelji koji su se pre tri-četiri godine obrazovali da budu novinari uznemirili bi se kada bih rekao da sam novinar.
Veks postuje na Tviteru, javna je u tome što radi.
Pisao sam o Kembridž analitici, o Fejsbuku.
O ranim digitalnim umjetnicima se skoro ništa nije moglo saznati preko interneta… Ceo period rane digitalne umjetnosti odvija se u doba Hladnog rata.
Ja sam na neki način pripremljen za stanje krize, koje mi je kao slobodnom umjetniku i nezavisnom kustosu zadano stanje.
Prvi digitalni radovi su nastali 1968. godine i prezentirali su se u Hrvatskoj, a ujedno i Jugoslaviji.
Imao je sreću da radi u Institutu „Ruđer Bošković" gdje je vodio Odjel za kibernetiku.
On je znanstvenik koji je postao i umjetnik.
Tomislav Mikulić, autor sa dvostrukim obrazovanjem, umjetničkim i tehničkim, imao je početkom 1970-ih u zamisli da animira digitalne crteže, no animacije ostvaruje tek kada je imao pristup tehnologiji koja mu je to omogućila od 1975. nadalje.
Krajem 1970-ih arhitekt Vladimir Neidhardt napravio je softver za urbanističko planiranje.
Projekt je zaokružen 2010. kada je objavljena opsežna knjiga u izdanju ZKM-a i MIT Press-a.
Ne spadam među istraživače kao većina članova Akademije, koji pročitaju 100 knjiga da bi napisali svoju, dok oni rijetki posjete neki arhiv ili naprave intervju sa subjektima o kojima pišu.
Jugoslavija je od 1961. godine dio Pokreta nesvrstanih zemalja.
Takva geopolitička pozicija Jugoslavije, samim tim i Zagreba, bila je povoljna za kulturne razmjene.
Ti socijalni mehanizmi se hrane onim najlošijim što postoji u ljudima, taštinom, zavišću, pohlepom i sličnim, kao na primjer cijeli žanr reality TV, koji je započeo Big brother-om sredinom 1990-ih i invertirao originalnu ideju o nadzoru Džordža Orvela preuzevši ime glavnog negativca, simbola totalitarnog nadzora svih oblika ljudskosti, u nešto navodno zabavno...
Izložba koja je sada u toku u okviru Sive zone predstavlja instalaciju Sandra Đukića.
Nina Kurtela je izvodila svoj performans na osam lokacija u Evropi.
Valentina Lacmanović se više bavi ispitivanjem tradicionalnih plesova i vrijednosti, tipa plesa derviša, tradicionalnih formi transa i vrtnje vlastitog tijela.
Tu izložbu smo ostvarili prošle godine u suradnji sa Institutom za suvremenu umjetnost iz Škotske koji se nalazi na izoliranom mjestu blizu Loh Nesa.
Knjigu je objavila IK Clio.
Profesor Todorović napustio nas je 2020.
Predavač je na brojnim internacionalnim univerzitetima, član je Odbora za informacione tehnologije i kulturu.
Public Netbase bio je i prvi internet provajder za umetničku i kulturnu zajednicu.
Obezbeđujemo imejl-adrese, veb-prezentacije, tehničku podršku, tehnološki opremljen radni prostor za više od 1200 umetnika, kulturnih poslenika, grupa i inicijativa.
Ako govorimo o izložbi Svet informacija, mogu da kažem da sam kulturni agent.
Za publiku, radnike u okviru kulture i umetnosti, Public Netbase je od samog početka bila jedinstvena organizacija i imala je mnogo uspeha.
Kada sam čitala katalog koji prati izložbu Svet informacija u Muzeju savremene umetnosti u Beogradu, pročitala sam i ovu rečenicu:
Važan doprinos živom i elektronskom kulturnom pejzažu je i to što umetnici i kulturni radnici eksperimentalno koriste i usvajaju nove tehnologije.
Film Gravitacija se ipak oslanja na sjajnu glumu Sandre Bulok.
I za mene je njena gluma još impresivnija u tom filmu jer je pokazala takve emocije, pokazivala je tugu u svetlosnoj kutiji, sa neudobnim uređajem, sa kamerom koja joj obleće oko glave, dok joj reditelj viče na uho, izgledala je kao da je potpuno sama, miljama daleko, lebdeći u svemiru, i mislim da je to gluma za Oskara.
Razgovarali smo o radu studija koji je za vizuelne efekte dobio najprestižnije svetske nagrade, o filmu i virtuelnoj realnosti, o filmskom stvaralaštvu u digitalno doba i snimanju filma Gravitacija i reklami sa Odri Hepbern koja je pomerila granice kada je reč o kompjuterski generisanom sadržaju, o tome kako biti najbolji u ovom poslu…
Pretpostavljam da nas ovo vraća kompaniji Piksar (Pixar) i njihovim prvim filmovima sa kompjuterski generisanim sadržajem; ljudi su se tada uhvatili za CG, odnosno za CG efekte.
Po mom mišljenju, ona je namenjena studentima Fakulteta političkih nauka koji se spremaju za oblast novinarstva i slično.
Odrastao sam u porodici u kojoj je otac imao jedno zanimanje celog života, a moja mama je prvo radila kao sekretarica pa onda kao učiteljica, dakle, imala je dva posla u životu.
Na prvom kompjuteru koji smo imali, učili smo, na početku, kako da ga koristimo, da ga sklopimo, imali smo uređaj nalik kutiji koju smo prikačili na kompjuter koji je načinio BBC, BBC mikrokompjuter, i napisali smo mali makroprogram da bi delovi komunicirali međusobno, da bismo automatizovali proces postavljanja frejmova, jednog za drugim.
O pionirskom radu studija Frejmstor u stvaranju sistema Digital Film Compositing i radu u oblasti ulaznog skeniranja za film, Majk Mekgi kaže:
Da biste osvojili Oskara, na primer, za film Gravitacija?
Voleo bih da vidim film čiji budžet ne zavisi od toga kog glumca mogu da priušte, da biste imali pravog glumca za pravu ulogu, i kompjuterski generisana slika to može, ali moje mišljenje o glumi kompjuterski generisanih likova jeste takvo da nam je još uvek potreban čovek-glumac.
Glumac će vam dati drugačiju intonaciju reči, drugačije će podići obrvu, kad vam je potreban dubl, od dobrog glumca dobićete drugačiju izvedbu.
Sedeo sam sa montažerom kad smo radili film sa Benom Kingslijem i on je rekao:
I za mene je njena gluma još impresivnija u tom filmu jer je pokazala takve emocije, pokazivala je tugu u svetlosnoj kutiji, sa neudobnim uređajem, sa kamerom koja joj obleće oko glave dok joj reditelj viče na uho, izgledala je kao da je potpuno sama, miljama daleko, lebdeći u svemiru, i mislim da je to gluma za Oskara.
Završio sam gledanje svih filmova u trci za nagradu Britanske filmske akademije BAFTA jer sam u žiriju.
Mislim da je granica onog što je danas moguće dobiti od glumca to da može da govori, jer Odri je izgledala predivno, treptala je i pozirala, ali nije govorila.
Dobi je u filmu Hari Poter umro, i za mene je najveće dostignuće to što su gledaoci plakali dok umire kompjuterski generisan lik.
Vozio sam preko Alpa u dobrotvornoj biciklističkoj trci, moja žena je mogla da me prati dok sam na biciklu putem mape, da prati tačkice koje se kreću preko planine, i videle su se ulice kojima sam vozio, pozvala me je, odgovorio sam i mogla je da me vidi na biciklu dok se vozim uzbrdo i upoznao sam je sa ostalim biciklistima.
Proveo sam divno vreme u Beogradu i već imam dogovor da se vratim sledećeg proleća za „Resonate" festival gde možda održim neku radionicu ili neka predavanja.
U Vašoj veoma uticajnoj knjizi Jezik novih medija (The language of new media) formulisali ste prvu sistemsku teoriju novih medija i postavili njihovu poziciju u odnosu na druga polja kulture u prošlosti i sadašnjosti.
Mi moramo da razvijemo jezik za obradu i sada imamo desetine hiljada studenata i učenika širom sveta.
Veliki broj ljudi u Njujorku uzima časove Java script-a.
Imao sam dva predavanja, jedno u Beogradu i jedno u Novom Sadu.
Sada sam profesor kompjuterskih nauka na „Graduate Center" Gradskog univerziteta Njujorka.
Gde vidite mogućnost da se promeni stanje u kome je medijska umetnost najugroženiji žanr u istoriji jer nema obučenih kustosa ni konzervatora, kao ni ideje o sistematskom prikupljanju građe?
Takođe je autor GNU-ove opšte javne licence, najupotrebljavanije licence za slobodni softver, koja je započela koncept kopilefta.
Još od sredine 1990-ih, Stolman najviše vremena provodi u vođenju političkih kampanja protiv softverskih patenata i proširivanja Zakona o autorskim pravima, kao i u zagovaranju slobodnog softvera.
Zato najčešće koristimo GNU – opštu javnu licencu koja obavezuje da svaki korisnik mora poštovati slobode drugih korisnika.
U Tamarinoj emisiji čujemo ljude koji su pravili prve računare i mreže u Srbiji, umetnike kojima je internet medijum, kao i one koji se zalažu za nove pristupe tradicionalnim konceptima kao što su autorska prava, ali i koji koriste elektronske komunikacije kao alat i platformu za aktivizam.
Način na koji Tamara uvodi slušaoce u razgovor je ono što je posebno kod „Digitalnih ikona".
To je razgovor sa profesorom dr Miškom Šuvakovićem vođen u prvoj emisiji septembra 2002. godine, i još jedan razgovor sa profesorom dvadeset godina posle.
Poglavlje „Inženjerstvo, računarstvo, internet" posvećeno je prvim računarima, računarskim mrežama, sada već zaboravljenim internet domenima (.yu), promenama na tržištu telekomunikacija, ali i Laboratoriji za robotiku osnovanoj davne 1960. godine.
Među ovim emisijama je i razgovor koji je Tamara vodila sa mnom i, pored mog insistiranja da i ovu emisiju isključimo, kao autorka bila je izričita da je tema privatnosti jako važna, što se nikako ne može sporiti.
Tamarini izbori naslova emisija zaslužuju jednaku pažnju slušalaca, odnosno čitalaca u ovom izdanju.
Možda je Tamara imala, kao vrsna novinarka, isprva ideju da njena emisija ispunjava osnovne tri funkcije kvalitetnog medijskog sadržaja – da informiše, edukuje i zabavi.
Novi Sad, Bulevar Mihajla Pupina 22
Vaš profil potrošača počinje da bude poznat prodavcu.
Niste samo potrošač već i roba koju će jedan prodavac da menja sa drugim prodavcem.
Pričao nam je o vremenu kada je pripremao ovo predavanje i kada je bilo samo šest domena, o realizaciji prve internet veze u Srbiji i o tome kako je bivša Jugoslavija podsticala „umrežavanje" kada je krajem osamdesetih nastala akademska računarska mreža, o nastavi računarstva i profesorima nekad i danas, kao i mnogim drugim zanimljivim događajima i ljudima iz istorije interneta.
On ulazi u projekte u kojima mi, kao zemlja koja je bafer između Istoka i Zapada, dobijamo zadatak, dobijamo određeni broj komponenti iz Amerike.
Na Institutu je 60-ih godina formirao veoma uticajnu Laboratoriju za robotiku, jednu od prvih u Evropi.
Tomović formira prvo udruženje elektroinženjera koje se zove Društvo za elektroniku, telekomunikacije, računarstvo i digitalnu tehniku.
Kada su došle sankcije UN 1992. godine i kada se država raspala, Slovenija je registrovala svoj domen, Hrvatska svoj, a mi iz ovih krajeva nismo mogli da koristimo .yu domen do 1994. godine.
Tako je, krajem 80-ih bila sam administrator jedinog čvorišta koje je povezivalo tadašnju Jugoslaviju sa akademskom mrežom Evrope.
Akademska mreža Evrope je bila napravljena tako da povezuje visokoškolske institucije u Evropi preko jedne računarske mreže zasnovane na IBM mrežnoj tehnologiji.
Kada su 1992. godine došle sankcije UN i kada se država raspala, Slovenija je registrovala svoj domen, Hrvatska svoj, a mi iz ovih krajeva nismo mogli da koristimo .yu domen do 1994. godine iako smo formalno bili naslednici države koja se raspala.
Do 1995. godine, sve kolege i ja, koji smo pokušavali da napravimo izlaz iz Srbije na internet, bili smo volonteri.
Koliko se sećam, u maju je objavljeno razdruživanje Srbije i Crne Gore, a mi smo imali prvu inicijalnu skupštinu za osnivanje Registra.
Pored država Saveta Evrope, potpisnice su i Amerika i Japan.
Osnovana je fondacija Vikimedija (Wikimedia) koja bi pored lokalizacije Vikipedijinih članaka na naš jezik trebalo da se bavi i drugim projektima.
Mimo uobičajenih obeležavanja kada su jubileji u pitanju ‒ a 15 godina u digitalnom svetu je, da se našalimo, prilično mnogo godina i u skladu sa vremenom u kome živimo, odlučili smo da rođendansku emisiju posvetimo vernim slušaocima, kojima još jednom zahvaljujemo na dugogodišnjoj podršci i inspiraciji, jednom informatičaru i priči o istoriji informatike i digitalnog računarstva u jednoj zemlji ‒ Srbiji.
Od 1970. do 1985. godine radio je na razvoju informacionog sistema Skupštine Grada Beograda u svojstvu direktora gradskog Zavoda za statistiku.
Od 1975. do 1990. bio je profesor na Višoj školi za informatiku, predavao je predmet Primena računara u javnoj upravi.
Od 2007. saradnik je u oblasti informatike u ekspertskom timu koji radi na izradi enciklopedije koju pripremaju SANU i Matica srpska.
Svi mi koji imamo sreću da sarađujemo sa Nikolom Markovićem dobro znamo da je, iako u penziji, još uvek izuzetno aktivan, da redovno priprema IKT bilten, vodi Društvo za informatiku Srbije, neumorno predlaže kako može bolje i više da se postigne u IT oblasti zahvaljujući domaćoj pameti.
Kao student sam bio studentski aktivista, omladinski aktivista, akcijaš.
Govorio je o saradnji sa jednim od najpoznatijih gradonačelnika grada Beograda ‒ Brankom Pešićem.
Formirali smo Savet za informatiku kojim je rukovodio akademik Rajko Tomović.
On, glumac koji glumi Hamleta, svojim telom posreduje Hamleta.
Omogućio sam zapošljavanje tridesetak mladih pretežno elektroinženjera, matematičara i ekonomista.
Ja sam sarađivao sa 200 kompanija koje su bile u najdelikatnijem položaju (EPS, Pošta, Telekom, državne institucije), držali smo sve pod kontrolom i čekali uživo testiranje da li ćemo da „preživimo" 2000. godinu.
Tada smo okupili 20 glavnih aktera, profesora, naučnika, istraživača.
Nažalost, skoro da više nema preživelih učesnika tog velikog procesa uvođenja računarstva u Srbiji, tj. tadašnjoj Jugoslaviji.
Mi smo ga zvali na neke prve velike sastanke koje smo pravili sa Majkrosoftom, IMB-om, SAP-om, itd.
Sada već davne 1983. godine, u tadašnjoj Jugoslaviji, Voja Antonić je napravio i razvio Galaksiju, prvi domaći mikroračunar!
Prva ideja mi je bio zagrebački časopis Sam svoj majstor, tada se zvao jednostavno Sam.
Sledi zatim period posle 2000. godine, koju ste Vi nazvali renesansa hardvera ‒ Noć muzeja i prva ponuda Muzeja nauke i tehnike, buđenje interesovanja publike za stare kompjutere.
To je Gibsonov Neuromanser (William Gibson, Neuromancer).
Nasa je veliki Simensov klijent.
Šta su radili zaposleni u Inet-u i nekoliko desetina studenata tehničkih fakulteta na sajtu Inet.co.yu?
Kako su dobili vest i fotografije o napadu u Grdeličkoj klisuri i prvi javili o ulasku ruske kolone na Kosovo i Metohiju?
Moram da ubacim ono što sam sačuvao odštampano i plastificirao ‒ vest sa Jahua koji je tada bio ono što su danas neki drugi pretraživači: kako javlja Inet.co.yu, dva aviona NATO-a su preletela nisko iznad te i te lokacije.
Ljudima sa Zapada je to odavalo poverenje da je to što mi pišemo na srpskom isto ono što oni čitaju na engleskom.
Ja sam vodio neke japanske novinare na krov zgrade, i u tom trenutku su pogodili Generalštab.
Amerikanci, treće koleno srpskog porekla, tako su učili srpski.
Bila je gospođa iz Prokuplja koja je sve vreme prevodila na nemački.
Gorane, pošto ste vi jedan od potpisnika, u društvu sa Stivom Voznijakom i Ilonom Maskom, predlažem da nam kažete šta je sadržano u tom pismu.
Open AI predvodi Altman, a Majkrosoft će, recimo, ove godine investirati svih 10 milijardi dolara u njihov razvoj, nije šala.
Očekuje se da će Open AI izaći sa GPT-5, koji će biti još za red veličina moćniji model generativne veštačke inteligencije od toga.
S druge strane, velike tehnološke korporacije pokušavaju da ubede države, odnosno legislative, uključujući Evropsku uniju, SAD itd., da oni bolje razumeju veštačku inteligenciju i da treba sami da je regulišu.
Imao sam saobraćajni prekršaj i onda sam zamolio Chat GPT da mi napiše odbranu kako da se izvučem iz te nezgodne situacije; bio je jako kreativan, međutim, moja koleginica i advokatica rekla mi je da to ne može baš tako.
A na kraju dana, kad podvučemo crtu, mi smo uglavnom na nekom gmail-u i na nekom Microsoft teams-u po 70% vremena, a ostatak vremena ili skrolujemo Tiktok ili gledamo Netfliks.
Akademski sajber-forum FON-a realizovao je istraživanje u okviru koga je analiziran Fejsbuk?
Međutim, kao što ni mi u Srbiji ne radimo sve na vreme već u poslednji čas, tako i u EU mnoge zemlje sada usvajaju nacionalne propise da ih usklade sa GDPR.
Ideja da će se neko iseliti iz EU zbog tih podataka – zbog te mutne teritorijalne klauzule GDPR-a, čak ni preseljenje nije opcija da se izbegne primena evropskog propisa.
Tviter, Instagram, Fejsbuk itd., koje označavaju tu vrstu decentrirane, segmentirane, singularne komunikativnosti.
Rodoljub Šabić je poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti u Republici Srbiji.
To je npr. Zakon o opštem upravnom postupku, pripreman dugo, prošao je javnu raspravu, pisali su ga naši najeminentniji profesori prava i on je na samom vrhu liste kratkoročnih prioriteta koje je EU propisala u oktobru.
Tanja je danas Vice president kompanije Blackrock.
Portal MINGLE, koji takođe realizuje BOŠ, namenjen je srednjoškolcima?
Vi ste, Lazare, naveli jedan primer, čini mi se da je Linktin (LinkedIn) u pitanju – nude vam se opcije i nemate mogućnost da kažete – ne, nisam uopšte zainteresovan.
Hvala mnogo Ministarstvu informisanja i telekomunikacija Republike Srbije i Registru nacionalnog internet domena Srbije, što su svojom podrškom omogućili da knjiga Digitalne ikone 20+ bude objavljena.
Postoji odličan sajt koji preporučujem svima, „Deceptive patterns" (varljivi obrasci), koji radi grupa aktivista, skuplja prakse manipulacije interfejsom.
Ako pogledate na polje engleskog kao stranog jezika, možemo da pričamo o jednoj potpuno industrijskoj branši koja se zove English as a second language – engleski kao drugi jezik.
Ja sam imao divne studente, pogotovo među postdiplomcima, koji su već znali nekoliko slovenskih jezika.
Govorimo o Zapadnoj Evropi, Severnoj Americi, nekim zemljama Azije.
Spinoza je deo opsesije velikog broja teoretičara, filozofa u ovom vremenu.
I ko (šta) je autor/stvaralac danas, u eri Tik-toka i odluka bez ljudi?
Šta kažu izdavači, šta pisci a šta publika, da li nam je svejedno da li čitamo dramski tekst generisan od strane AI ili ne?
Stanko pita da li ga je pogađala kritika koju je Nikola Tesla upućivao prema onome što radi, a Ajnštajn odgovara, odnosno četbot umesto njega:
Mi dobro poznajemo zapadne sisteme kapitalističkog eksploatisanja svega, pa i ljudi, odnosno umetnika i kreativnih ljudi; nedovoljno poznajemo ove istočne, i oni razvijaju veštačke inteligencije raznih nivoa, raznih tipova; ali ono što znamo o Zapadu jeste da je sva komunikaciona tehnologija u 20. i u 21. veku, koja nešto danas znači, nastala u tom zapadnom svetu.
Druga varijanta, utopijska, jeste ono na čemu rade ovi mladi kapitalisti kao što je Mask, koji su prilično inteligentni; oni pokušavaju da naprave hibridnog čoveka, hibrid mašine i čoveka, koji će, u stvari, da spase ljudski rod od ove distopijske priče o kojoj sam malopre govorio i da mu da šansu da se sa mašinom zajedno dalje razvija kao stvaralac, kao proizvođač i kao uživalac.
Sve centralne državne banke na svetu, nezavisno od različitih sukoba, i ruska, i američka, i kineska, i naša, sve su odlučile da pređu na digitalni novac.
Vi ste rekli nešto vrlo zanimljivo dok smo se spremali za razgovor, a to je da se može naslutiti razlika u filozofiji veštačke inteligencije, da nije isto ko je pravi, da li je prave Kinezi ili Amerikanci.
Kako su se ta pozicija i tvoj odnos kao novinara i voditelja promenili i da li su se promenili kada je o slušaocima reč?
CER – Cifarski elektronski računar model 10, prvi je računar napravljen u SFRJ.
Među našim Fejsbuk prijateljima ima dosta umetnika, od kojih su mnogi iz drugih zemalja sa prostora bivše Jugoslavije.
Počinjemo, sa Balkanskom istraživačkom novinarskom mrežom – BIRN, trogodišnji projekat koji se bavi obukom novinara za analitičko izveštavanje o kulturnim politikama u zemljama u regionu.
Navršilo se 50 godina od nastanka prvog digitalnog računara CER-10, pa su tim povodom, kao i povodom obeležavanja veoma značajnog jubileja ‒ 50 godina digitalnog računarstva u Srbiji, dve emisije „Digitalne ikone" posvećene upravo ovoj temi.
Ideja je da ovi sateliti lete iznad gradova sa velikom naseljenošću kao što su Njujork, London ili Hong Kong.
Da, postoji ceo podkast te dokumentarne emisije iz Srbije na sajtu BiBi-Sija, a u najavi se koristio baš taj klip sa ljudima iz kompanije CTT.
GALAKSIJA, LOLA i TIM 001.
I klip je iz Abbey Road studija, iz Londona, u kome su Bitlsi svirali.
Ja sam imala priliku da tamo popričam sa jednim čovekom, on je audio-inženjer, inženjer zvuka koji je tada rezao muziku, master kopiju za film Bohemian Rapsody.
Ispričala mi je i da postoji tradicija u Britaniji da kraljica Elizabeta šalje čestitku ljudima koji su napunili 100 godina.
Aleksandar Spasić, vrstan novinar, bio je i izvanredan čovek i prijatelj, strpljiv, obrazovan i posvećen saradnik.
Za Radio Beograd 2 razgovarali smo 2011, negde u ovo doba godine, u emisiji „Klub 2", o onlajn građanskom novinarstvu, Tviteru, istinama i zabludama, novinarskom poslu, društvenim mrežama i internetu.
Izradila ga je kompanija IBM i na njemu je bio operativni sistem DOS poznate kompanije Majkrosoft, koja je kasnije prodala milijarde kopija operativnih sistema i softvera.
Radio je u Institutu u Vinči u laboratoriji za praktičnu matematiku, a potom, do kraja radnog veka u Institutu „Mihajlo Pupin", u Laboratoriji za automatiku.
Novinari građani mogu biti izvanredno korisni u pravljenju informacija, koje ne mogu kao profesionalni novinari da predstave, ali mogu mnogo brže da obaveste novinare, koji ne mogu odmah to da prihvate kao proverenu vest.
Mislim na Bi-Bi-Si, agenciju Rojters, Tajms.
Međutim, susreo sam se i sa knjigom jednog mađarskog matematičara Nojmana, u kojoj on govori o računaru kao o nečemu što će zameniti ljudski mozak, odnosno, o odnosu ljudskog mozga prema računaru.
Vukašin Masnikosa se osvrnuo na vreme kada je Srbija bila jedna od pet zemalja u svetu koje su izradile računar sopstvenim snagama i na sastanak u biblioteci Instituta Vinča.
Mitrović je bio direktor Laboratorije za matematiku i numeričku tehniku.
Dr Rajko Tomović je bio njegov saradnik.
Najviše ih je bilo iz Evrope i Afrike, ali bilo je i predstavnika iz celog sveta.
I onda nam je Rajko Tomović vrlo detaljno opisao računar koji je on video u SAD, zvao se DISAK.
Sa Andrejem sam uradio i jedan čet performans pod nazivom „:)" u okviru izložbe Konverzacija u Muzeju savremene umetnosti.
Najuspešniji sajt do sada jeste „Jugomuzej" koji sam radio za Mrđana Bajića kao podršku njegovom učešću na bijenalu u Sao Paolu.
I stalno mi se vraća čuvena scena iz filma Baci mamu iz voza, kada Lari, pisac koji se muči sa početnom rečenicom svog romana, kuca na pisaćoj mašini i cepa papire, pokušavajući da završi rečenicu koja počinje sa „The night was…" Znate već kako neslavno prolazi sa tom pričom.
U savremenom digitalnom okruženju, umesto Larijevog dijaloga sa Lesterom, koga maestralno igra Deni de Vito, ja kucam na laptopu i mogla bih da pokušam sa Chatbot-om, možda će mi pomoći da brže sastavim predgovor.
U Americi je već 1971. (izložba Art and Technology), čim je video-tehnika postala dostupnija, umetnicima omogućeno da prave video-radove.
Ja bih mogao da kažem da mi najviše dugujemo čuvenom akademiku Pavlu Saviću, koji je smislio Institut Vinča, jer su se razvijale grane u oblasti tehnologije, nuklearne fizike itd.
Možda bih, kao neku sublimaciju spomenutih aktivnosti, istakao studijski program Višemedijska umetnost na Univerzitetu umetnosti u Beogradu na kojem još uvek predajem, a u čijem sam osnivanju učestvovao uz Vladana Radovanovića, krajem prošlog veka.
Ali je, na primer, u London dolazio Tom Kruz, za film Nemoguća misija, jer to je njegov projekat.
Weta se nalazi u Velingtonu, glavnom gradu Novog Zelanda.
Recimo u Londonu, dolazio je Tom Kruz, za film Mission:
Skoro svi igrači su studenti DIF-a.
Knjiga Digitalne ikone 20+ nastaje nakon više od 20 godina emitovanja emisije „Digitalne ikone" Radio Beograda 2 i u njoj će se naći odabrani intervjui.
Nastojali smo da, pre svega, istaknemo važnost bavljenja temom digitalizacije/informatizacije Srbije, da iz autorskog ugla i specifične, „ptičje" perspektive mapiramo ključne momente, organizacije i pojedince koji su stvarali istoriju digitalizacije u Srbiji, da podstaknemo nove, zajedničke diskusije, pre svega sa stručnjacima iz IT oblasti, ali i brojnih drugih disciplina.
Takođe, dosta autora koji su učestvovali u toj izložbi, umetnici ili teoretičari, bili su na neki način rodonačelnici određenih pojmova u polju, pioniri u periodu druge polovine 90-ih.
Mi se stoga sada nekoj drugoj generaciji obraćamo kroz nedavno započetu intenzivnu aktivnost u okviru vannastavnih aktivnosti sa srednjom Školom za dizajn „Bogdan Šuput" u Novom Sadu, koja se nalazi na Detelinari, u istom delu grada gde se nalazimo i mi.
Direktor „Ars elektronike", Gerfrid Štoker, moj rad je nazvao intraaktivan.
Vanredna je profesorka na Fakultetu za medije i komunikaciju u Beogradu.
Stanić, između ostalog, kaže da je Nataša Teofilović predstavnica hibridne umetnosti novih medija.
Nikola, ako se vratimo 50 godina unazad i setimo kakvo je vreme tada bilo, onda je jasnije kakav je to podvig bio napraviti jedan računar u Srbiji, tj. tada u Jugoslaviji.
Vuče, ima li smisla pitati pionira net.arta da li mu je dobar internet?
Pošto ovaj razgovar za Radio Beograd 2 vodimo Skajpom, to bi bilo slično kao da ti mene pitaš da li je Radio Beogradu dobar internet.
Danas si, da se malo našalimo, ipak više veteran nego pionir net.arta… Šta je to zapravo značilo u ono vreme?
Nisam se ušančio, nisam još bio nekakav fiksirani književnik ili vajar ili filmadžija, nego sam i dalje veselo plivao u nekakvom prostoru koji zovemo prošireni mediji, odnosno tad smo to tako zvali.
Ali ovako malo ozbiljnije gledano, to o čemu je Gardijan pisao u vezi sa Matriksom su neki moji video-radovi, kao i ceo niz drugačijih projekata, statičkih, animiranih i svašta još, koji su istraživali ASCII grafiku.
Neki vrlo uticajni mediji u Njujorku su te stavili rame uz rame sa Nam Džun Pajkom, Džonom Kejdžom i drugima za koje smatraju da su stvorili osnovu, bazu za istoriju novih medija.
Govorio nam je o svom dolasku u Vinču, o vremenu u kom je bilo veoma teško doći do naučnih informacija, o prvom računaru u Srbiji i znamenitim istraživačima toga doba sa kojima je sarađivao.
To su, pre svega, veliki naučnici i vizionari ‒ Nikola Tesla i Mika Alas.
Bio je ovo povod da razgovaramo sa Zoranom Stefanovićem, predsednikom Međunarodne kulturne mreže Projekta Rastko.
Posećujemo skupove koji su organizovani u Privrednoj komori i koje, između ostalih, organizuje Društvo za informatiku Srbije i često se čuju sa svih strana komentari da je Projekat Rastko jedinstven kada je reč o našem kulturnom prostoru.
U poslednjih nekoliko meseci, u saradnji sa Komisijom za etnolingvistiku Međunarodnog komiteta slavista, otvorili smo biblioteku „Slovenska etnolingvistika".
Najbolji naučni umovi sa Istoka i Zapada koji se bave etnolingvistikom u ovom momentu kao svoju glavnu bazu imaju Projekat Rastko.
Rastko je neprofitna mreža, tako da se svaka biblioteka ostvaruje kombinacijom učesnika, volontera i drugih zainteresovanih.
Projekat Rastko svake godine ima svoj međunarodni filmski festival „Asterfest" i sedište mu je u Makedoniji.
Projekat Rastko — Rusija je bilateralna biblioteka rusko–srpskih veza, kao i mesto za proučavanje i promociju ruske kulture.
Takođe, i u Savetu Evrope i u Evropskom parlamentu imali smo prilike da budemo pozvani i da držimo predavanja o stvarima koje su ključne za kulturnu politiku Evrope.
O dolasku u Vinču, Rajku Tomoviću i Tihomiru Aleksiću…
Te godine, u jesen, započeo sam rad na delu koje se zove centralna memorija digitalnog računara CER, pod rukovodstvom profesora Tihomira Aleksića.
On je praktično svake godine bar dva do tri puta bio u Americi, Japanu i u Rusiji.
Projekat Rastko, pored nepotkupljive odbrane onoga što je istina i šta je interes naučne istine, sada će raditi na tome da se srpsko-albanske veze i albanska kultura takođe istražuju, promovišu i razvijaju.
Ali Rajko Tomović je u suštini bio konstruktor analognih računara, koji su u to vreme bili vrlo razvijeni u Vinči.
Vezuje se za IT kompanije iz Silicijumske doline, naročito za Gugl i Fejsbuk.
Vodio je prve moderne programe i predmete kao što su Arhitektura računara, Programiranje računara, Osnovi računarske tehnike; napisao je prve udžbenike iz računarstva.
Za „Digitalne ikone" govori Adam Sofronijević iz Univerzitetske biblioteke „Svetozar Marković".
To je Biblioteka Evrope koja je pre nekoliko godina prerasla u Evropeanu – centralni portal digitalnih objekata Evrope.
U Americi imamo nešto što se zove Digitalna javna biblioteka Amerike, koja je pandan Evropeani.
Korisnici Univerzitetske biblioteke „Svetozar Marković" moći će da se upoznaju sa najnovijim skenerom nemačke kompanije u holu Biblioteke.
Njihova perspektiva čitanja se menja u odnosu na nekog ko čita Kindl u Srbiji sam ili u Americi sa računara.
Dan bibliotekara Srbije obeležava se u decembru i posvećen je svim bibliotekarima i bibliotečkim stručnjacima.
Profesor Marinčić govorio je o Tesli kao začetniku interneta.
Ta strategija se ne odnosi na tradicionalnog vojnog protivnika (SSSR i Rusiju) već nudi odgovor na nove globalne sukobe u Indo-pacifičkom regionu.
Pol Šar je bivši vojnik koji je dosta vremena proveo u kancelarijama Pentagona na poslovima planiranja srednjoročnog i dugoročnog razvoja naoružanja i neborbenih sredstava.
Upotreba bespilotnih letelica je posebno porasla u periodu dugogodišnjeg američkog vojnog angažovanja u ratovima u Iraku i Avganistanu, kada je višestruko povećan broj tih letelica i angažovanog ljudstva koje ih opslužuje i upravlja njima.
Dve najčešće korišćene vrste autonomnih letelica su američki dronovi sa kolokvijalnim nazivima klase „Predator" i „Riper".
Na primer, opremljene su skupim senzorom sačinjenim od 386 kamera relativno visoke rezolucije softverski i sistemski objedinjene u jedinstvenu kameru tipa „Gorgon Stare" i „Argus" koje pokrivaju od 4 do 16 km2 područja na Zemlji i pri tome snimaju nizove fotografija ogromne rezolucije i veličine.
Čitalac koji želi da pristupi elektronskim sadržajima prvo mora dobro da poznaje engleski jezik jer je najveći broj podataka na engleskom.
Na neki način lingvisti su dobili podsticaj kada je Dejvid Kristal objavio knjigu Jezik interneta.
Za razliku od prošlogodišnje studije gde smo proučavali pilot uzorak od 300 Beograđana koji koriste internet, 2003. godine CEPIT je izveo studiju upotrebe interneta na teritoriji cele zemlje, bez Kosova i Metohije.
Naš sagovornik je pisac Goran Skrobonja, prevodilac ove knjige.
Ne samo to, već i činjenica da je rastao u Kaliforniji, u Silicijumskoj dolini u vreme kada je došlo do kompjuterske revolucije i kada su svi mladi ljudi gledali kako da postanu kompjuterski stručnjaci, a on je za to imao predispozicije.
Nešto što je bilo nepotrebno u očima običnih proizvođača, trgovaca ili korisnika.
Epl je 1996. kupio Nekst za 429 miliona dolara dovodeći Džobsa nazad u kompaniju koju je i osnovao.
Prvobitno je učestvovalo nas 15 koleginica, potom nam se pridružio i jedan kolega sa Filološkog fakulteta.
Mnogo truda je uloženo u stvaranje same strukture baze podataka i svi smo beskrajno zahvalni kolegama sa Elektrotehničkog fakulteta koji su autori te baze podataka.
Završio sam FON i nedugo zatim dobio zaposlenje na Bogoslovskom fakultetu kao informatičar.
Krajem 2007. godine postavljen sam za glavnog urednika zvaničnog misionarskog glasila Srpske pravoslavne crkve, časopisa Pravoslavni misionar.
Preteče globalizacije uočavamo još kod Aleksandra Makedonskog, koji je bio ne samo veliki vojskovođa, već i čovek koji je širio helensku kulturu širom sveta.
Nađe se poneki pojedinac, zanimljiv projekat ili inicijativa, ali ne postoji ono što je prisutno u Nemačkoj ili Kini, SAD, gde postoji organizovana mašinerija koja to promoviše.
Nakon izlaska iz Vikiliksa, prouzrokovanog, kako je sam rekao, nesuglasicama unutar strukture, zajedno sa nekoliko saradnika posvetio se stvaranju platforme Openliks, koja teži većoj političkoj neutralnosti.
Pre razgovora za emisiju „Digitalne ikone", rekao je da je prvi put posetio Balkan, da je šetao Beogradom, da je zanimljivo i lepo…
U Britaniji sada Vlada predlaže da internet provajderi omoguće da se prate određene aktivnosti ljudi na društvenim mrežama i na taj način omoguće vladama da vrše određene obaveštajne analize.
Za sebe ne bih rekao da sam novinar, jer sam pisac i istraživač.
Razgovaraćemo o brojnim temama koje pokreće Vaša knjiga Digitalna umjetnost u Hrvatskoj od 1968. do 1984. koju je objavio zagrebački Tehnički muzej „Nikola Tesla".
Avgusta 1968. godine održana je međunarodna izložba „Kompjuteri i vizualna istraživanja", prvi program u sklopu dvogodišnje manifestacije „Tendencije 4" koji je uključio niz izložbi, simpozija i kolokvija, a pokrenut je i časopis Bit international.
Uvedena je kategorija „Kompjuteri i vizualna istraživanja" unutar pokreta koji je u Zagrebu krenuo 1961. godine pod nazivom „Nove tendencije".
U knjizi sam kao primer digitalne amaterske umjetnosti naveo grafike poznatog filmskog režisera Nikole Tanhofera, koji je autor klasika
Arhitekt Andrija Mutnjaković krajem 1960-ih digitalnim tehnologijama za trodimenzionalno oblikovanje projektirao je interijere triju dvorana za gradsku skupštinu u Zagrebu, koje su i danas posve sačuvane i u upotrebi.
Sandro Đukić je umjetnik iz Zagreba, školovan po svijetu.
Jedna Nine Kurtele i Valentine Lacmanović, obe su performerice, a radovi su na temu vrtnje vlastitih tijela.
Izložbena sezona nastavila se projektom „Svaka je kuća otok" koja je predstavila radove Tonke Maleković i Nadije Mustapić posebno izvedenih za specifični prostor ove kuće na sva tri sprata, u svim prostorijama i prostorima kuće.
Biću u Rigi u oktobru, u septembru u Austriji, novembru u Istanbulu.
Jevgenij Kasperski, direktor i suosnivač čuvene laboratorije Kaspersky Lab, bio je naš sagovornik 2003. godine.
Planirano je da izložba posle Beograda bude predstavljena u Nju Delhiju i Berlinu.
Bavi se aktivno medijima kao umetnik, organizator i producent.
Njegova dela Diskurs novih tehnologija, Interaktivna televizija i Umetnost i tehnologije komunikacija, kao i mnoštvo prevedenih i recenziranih izdanja, čine grandioznu građevinu, dragoceni spomenik neumornom zalaganju za razumevanje i afirmaciju medija.
Isticanje vrednosti i dostignuća domaćih stručnjaka bilo je ključno u pripremi publikacije, kao i specifično mapiranje i arhiviranje razvoja digitalizacije u Srbiji kroz intervjue sa domaćim ekspertima i predstavljanje vrednosti i značaja njihovog doprinosa u ovom polju.
On i njegov studio nagrađeni su Oskarom za vizuelne efekte za film Gravitacija Alfonsa Kuarona.
Ovo je moj prvi boravak u Beogradu, bio sam već u Srbiji, ali u Beogradu sam prvi put.
Dakle, moje obrazovanje je umetničko pre svega, ali moj partner Tim otišao je na Oksford da studira primenjenu matematiku i fiziku.
I to je ono što se dešava sa kompjuterski generisanim likovima ‒ potreban je živi glumac da bi animator mogao da odabere materijal i to će biti osnov za izvedbu koju će animator moći da nadgleda.
Kada smo pravili Dobija, snimali smo Tobija Džonsa, pravog glumca, stavili smo mu kamere na lice i sve informacije ‒ kad malo zažmuri, kad mu se ugao usana podigne ili kad počne da se smeje ‒ sve te informacije ulaze u Dobijev lik zasnovan na Tobijevoj glumi.
Ljudi kao što je Endi Serkis koji igra Goluma, to jest gluma koju nam on pokazuje kao glumac znajući da se to prenosi na lik drugačijeg oblika i stasa, jeste sasvim nova veština koja je izmišljena.
U Srbiju je došao 2015. godine i održao dva predavanja ‒ u Novom Sadu i u Beogradu.
Znate, hakeri, glavni programeri, naučnici ‒ oni su heroji vremena.
Da, izdavači i autor knjiga Hari Poter tužili su knjižare koje su počele prodaju knjiga pre planiranog datuma. (Taj datum nije bio jasno naznačen.) Parnica je takođe bila usmerena prema nedužnim kupcima koji su kupili te knjige.
„Inženjerstvo, računarstvo, internet"; „Društvo i pojedinac"; „Komunicirati digitalno";
„Umetnost u digitalnom, digitalno u umetnosti"; „Literatura o/u digitalnom" i „Svetske digitalne ikone".
U ovom poglavlju je i emisija sa profesorom Aleksandrom Lujem Todorovićem (1938–2020) o njegovoj knjizi Diskurs novih tehnologija.
U poglavlju „Društvo i pojedinac" sagovornici otvaraju teme kao što su veoma aktuelna veštačka inteligencija, načini kontrole zaposlenih kroz rad od kuće, ali i teme koje se odnose na početak društvenih mreža i njihov uticaj na pojedinca.
Da li je internet mreža dobronamernih, bilo je pitanje koje je Tamara razmatrala sa profesorkom Mirjanom Drakulić pre skoro 20 godina.
Poglavlje „Komunicirati digitalno" posvećeno je internetu kao mediju, a među sagovornicima su i vanvremenski Zoran Modli koji nas je, kao i svi oni u koje gledamo sa divljenjem, rano napustio, kao i voljeni Aleksandar Spasić.
Davne 2004. godine objavljena je knjiga Virtuelna književnost Vladislave Gordić Petković sa kojom je autorka emisije razgovarala o tadašnjim novitetima u onlajn literaturi.
Jovan Kurbalija, možda poznatiji u svetu nego u Srbiji, je upravo jedna svetska ikona čiji je razgovor sa Tamarom prikazan u ovoj knjizi.
Marius Rošu, Obliq studio, Novi Sad
Pojavile su se nove klase preduzetnika i najamnih radnika, povećala se pismenost – biti industrijski radnik zahtevalo je bar mali, osnovni deo pismenosti.
Taj trud nije, niti može biti – uzaludan." (Iz knjige Diskurs novih tehnologija, IK Clio).
S poštovanjem, Tamara Vučenović, autorka i urednica emisije „Digitalne ikone"
Na FON-u, profesor Ćirić je rešio da napravi novi studijski program koji se zvao „Programiranje i računarske mreže".
Tadašnja Jugoslavija je bila na nivou Španije, Italije, Grčke.
Jedan vrlo uvaženi profesor koji vodi laboratoriju na Kembridžu, u Masačusetsu, došao je u Beograd.
Tomović je bio zaposlen na Institutu „Mihailo Pupin", Elektrotehničkom fakultetu u Beogradu.
Od 1985. do 2000. radio je na razvoju informacionih sistema saveznih organa i organizacija, u svojstvu pomoćnika saveznog sekretara za pravosuđe za sektor informatike, a kasnije kao direktor Saveznog zavoda za informatiku.
Isti zahtev sam 2017. godine dobio od Muzeja istorije kompjutera koji se nalazi u srcu Silicijumske doline, između zgrada Gugla i Majkrosofta.
U literaturi koja se spominje i može se pronaći jesu i filozofska dela Deleza (Gilles Deleuze) i Gatarija (Pierre-Felix Guattari), koja postavljaju temelje digitalnog mišljenja kroz rizomatične svetove.
Kada su počele da se javljaju radio-stanice iz Amerike, TV stanice iz Japana, pa dođu i rade intervjue, gledaju...
Jubilej – 20 godina emitovanja emisije „Digitalne ikone" bio je povod da pripremimo specijalan razgovor sa profesorom Šuvakovićem u emisiji „Digitalne ikone" ‒ o digitalnim ikonama.
Pa onda Australija, Amerika, Nemačka pa Rusija.
Erik Šmit (Erik Schmidt), direktor Gugla, rekao je da je ovo slučaj u kome ne žurite ako ne razumete šta radite.
Evropska unija već radi na regulaciji veštačke inteligencije kroz takozvani Akt o veštačkoj inteligenciji ili (AI Act).
Ja bih se pre brinuo da sam na strani onih koji su razvili GPT, odnosno da sam programer, softverski inženjer, data scientist, što i jesam, jer kad vidite sa kolikom efikasnošću se ta stvar bavi proizvodnjom samog koda – e, to može da protrese tržište rada upravo u softveru!
Tako je, Vlada je usvojila etičke smernice za razvoj veštačke inteligencije, u Novom Sadu postoji Institut za razvoj veštačke inteligencije, država pokušava nešto da radi da bi bila u korak sa svime što se dešava na globalnoj sceni.
Jer će se ispostaviti da manje vremena treba Open AI-u da napravi uopšte veštačku inteligenciju nego EU da napiše Akt o veštačkoj inteligenciji.
Samo Fejsbuk trenutno koristi više od šest miliona korisnika, a naši studenti, 56% njih, otvaraju mogućnost da sve njihove podatke drugi korisnici mogu da pronađu.
Naravno, posebno hvala mojim kolegama sa Radio Beograda 2, kao i našoj lektorki Olgi Babić koja se ‘’izborila’’ sa prvom verzijom rukopisa knjige.
Sagovornica je Nevena Ružić, pomoćnica generalnog sekretara u službi Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti.
Šta GDPR znači za građane Republike Srbije, šta za privredu Srbije, da li i kakve obaveze nameće organima javne vlasti u Srbiji?
Mi više nemamo centralnog govornika, kakav je npr. bio u nacističkoj Nemačkoj Adolf Hitler, koji govori ispred mikrofona, a radio prenosi njegov govor u sve nemačke gradove.
Imali ste sigurno prilike da pročitate tekst „Veliki Gugl te posmatra" našeg stalnog dopisnika iz Vašingtona, u kome je pisao o Guglovoj politici privatnosti.
Profesor Endru Mekstej jedan je od najvećih svetskih stručnjaka kada je u pitanju etika u svetu veštačke inteligencije.
Evo, daću još jedan primer – profesor Nil Poustmen, njegova čuvena knjiga Umiranje od zabave i Hakslijeva dilema.
Ivica i Marica su ostavljali mrvice iza sebe da bi mogli da se vrate kući; mi smo kao Ivica i Marica koji imaju tri pekare u vlasništvu.
Ja mislim da je svaka upotreba ovog termina pogrešna ako se ne upotrebljava za ono za šta ga je italijanski politički radnik i vođa Musolini koristio.
Postoje i primitivni pristupi nadzoru, poput onog da poslodavac traži da na kompjuteru zaposlenog bude stalno upaljena kamera i da se to snima preko Zuma (Zoom).
Kad sam pročitao Stankov intervju sa Ajnštajnom u Kulturnom dodatku Politike, a paralelno sam čitao Ajnštajnov dnevnik sa putovanja, koji je objavila Akademska knjiga, meni je nedostajala samo još vizualizacija Ajnštajna.
Gospodine Čigoja, kako vi, iz ugla izdavača, razmišljate o ovome o čemu je govorio Stanko Crnobrnja?
Kada se cela ta stvar dovede do krajnjih instanci, onda imate jednog francuskog lekara koji se zvao Žilijen de Lametri, koji je negde polovinom osamnaestog veka napisao knjigu pod nazivom Čovek mašina.
Tu je kompjuter koji služi za enkodiranje svih tih zvukova koji dolaze u njega, koji to prerađuje u strimove, šalje na antenu koja se nalazi na krovu moje zgrade, dalje ide na Geneksov krov, sa Geneksa u centar Beograda, potom u Beotel i njihove servere.
Napisao ga je Dejan Ristanović, tada saradnik časopisa Galaksija i čarobnjak magične Rubikove kocke.
Sa sličnim portalima iz Zagreba, Ljubljane i Skoplja organizovali smo nekoliko okruglih stolova o položaju samostalnih umetnika, o dometima kritičke umetnosti.
Počevši od letova 1910. godine, pa samom proizvodnjom aviona i propratnog materijala, kompanije koje su postojale tad – UTVA, Soko Mostar, IKARUS – i ta industrija se promenila sa raspadom Jugoslavije.
Priča je da su male države kao San Marino, Monako, Singapur ili Linhenštajn postale zanimljive za digitalne inovacije, strane investitore.
Profesor dr Vukašin Masnikosa po obrazovanju je elektroinženjer.
Sam povod je bila distribucija informacija o događajima na Kosovu koje je preko Tvitera slao Stefan Živković, 17-godišnjak iz Zubinog Potoka.
Aktivno radeći u oblasti veštačke inteligencije još od projektovanja aritmetičko-logičkog organa za CER-10, Masnikosa je i doktorirao sa temom „Raspoznavanje oblika višestepenim preslikavanjem informacija".
Jedan primer se odnosi na vest da je mančesterska policija baš Tviter iskoristila da na nju postavi informacije o uhapšenim i osuđenima u Velikoj Britaniji.
Među nama je najstariji bio dr Tihomir Aleksić, drugi je bio Ahmet Mandžić, koji je bio bolje obučavan jer je bio na fakultetima u SSSR.
Uživo u studiju Radio Beograda 2 poslednjeg dana 2013. godine bila je Vesna Milosavljević, urednica portala za kulturu Seecult.org.
Pored toga što sam na doktorskim studijama Fakulteta likovnih umetnosti u Beogradu, istovremeno sam urednik i menadžer veb-sajta Medija centra.
Nebojša Milikić iz Reksa je pokrenuo Sajam kratke elektronske forme (KEF) 2000. godine, pa sam poslao jedan rad, prosto da probam.
Grafički identitet New Moment magazina oslanjao se na rusku avangardu s početka 20. veka, pa sam ja upotrebio poznati plakat El Lisickog „Udri Bele Crvenim klinom" iz 1919. gde elemente plakata možete da pomerate i stvarate novu kompoziciju.
Lični idol veb-prostora mi je japanski umetnik Jugo Nakamura (Yugo Nakamura) sa svojim sajtom yugop.com.
Povoda za razgovor sa ovim izuzetnim stvaraocem i čovekom uvek ima mnogo, ali da izdvojimo dva: u pripremi je knjiga o Aleksandru Luju Todoroviću, za koju prof. Vasić piše tekst/prilog o njihovom druženju povezanom i sa razvojem tehnologije, a drugi je sumiranje digitalnog aspekta stvaralaštva ‒ 45 godina od nastanka rada „Američka traka" (1977‒2022).
Ona je moj kontakt sa Amerikom, videom, upoznavanjem sredine u kojoj sam bio kao Fulbrajtov stipendista 1975/76. godine na Kalifornijskom univerzitetu u Los Anđelesu (UCLA).
Ideja Irine Subotić i Gordane Stanišić bila je da se umetnici inspirišu delima iz strane zbirke Narodnog muzeja i prikažu svoju pripadnost svetskoj kulturi uprkos sankcijama i zatvorenosti.
„Bojs vs Vorhol", „Persejev štit", „Dolini jaganjci" i „Umetnost na kraju"...
Deseti jubilarni Sajam kratke elektronske forme otvoren je u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i drugim gradovima regiona.
Sajam kratke elektronske forme stiglo je blizu 140 radova autora i autorki iz nekoliko bivših jugoslovenskih republika.
S jedne strane, kroz izložbu Irational.org, direktna intervencija umetničkih radova i pionira u internet umetnosti, a s druge, kroz izložbu I Love You / Volim te, posvećenu artificijelnim virusima.
Jedan primer internacionalne valorizacije koji možemo uvažiti kao kompliment za naš rad jeste intervju sa nama koji je uvršten u knjigu The Art of Direct Action Social Sculpture and Beyond [Umetnost direktne akcije Socijalna skulptura i šire], koju je objavio Sternberg Press, 2019, a čiji su urednici:
Imam u vidu nagrade koje se svake godine dodeljuju našim matematičarima i informatičarima na svetskim olimpijadama, projekte koje naše firme dobijaju na međunarodnim konkursima, nagradu „Plaketa DIS" koju dodeljujemo kao Društvo za informatiku i dr. Sve ovo pokazuje da kod nas postoji intelektualni kapital i potencijal koji može na inventivan način da napravi superioran informatički softver, novi informatički proizvod i informatičku uslugu.
Mapa je deo kolekcije Muzeja modernih umetnosti u Njujorku i Muzeja u Londonu.
Evo, kad si spomenula Nam Džun Pajka, trenutno je neka izložba u Fort Vortu, u Teksasu, u Muzeju savremene umetnosti, koji je prilično ozbiljan.
I u konkretnom tom Fort Vortu, pokušavam da se setim, mislim da je Psiho, to je… Ne, Ptice, čini mi se… OK, Hičkok, u svakom slučaju.
Alas je napravio prvu analognu napravu koja je izložena 1900. godine na Svetskoj izložbi u Parizu gde je dobio zlatnu medalju i veliku povelju 1907. godine u Londonu.
I kasnije je vodio Laboratoriju za digitalnu tehniku u Institutu „Mihailo Pupin", koju je posle njega preuzeo inženjer Vrbavac.
On je vodio ekipu projektovanja tog hardverskog dela, kako se to kaže, u kojoj su još bili Ahmet Mandžić, koji je vodio kontrolni upravljački deo, Vukašin Masnikosa, koji je vodio aritmetički deo digitalnog računara, Petar Vrbavac, koji je vodio kompletnu izradu elektronskih modula i elektronskih logičkih kola i Milojko Marić, koji nam se pridružio tek 1958. godine, već na polovini projekta, koji je radio taj deo oko centralne jedinice upravljačkog organa.
On je prvi osnivač ETF-a u Nišu i prvi dekan.
Bar polovina članova Kongresa ili Senata SAD uključena je u neke projekte koje finansiraju Gugl, Fejsbuk i slične kompanije.
Srbija učestvuje u Evropskom portalu digitalnih objekata putem metapodataka koje čine dostupnim Narodna biblioteka Srbije i Univerzitetska biblioteka.
Adam Sofronijević, rukovodilac Odeljenja za digitalizaciju Univerzitetske biblioteke, govorio je i o svom istraživanju.
Univerzitetska biblioteka ju je dobila posle Drugog svetskog rata kroz reparaciju koju je Nemačka plaćala Srbiji.
Dragan je danas strateg biznis transformacije i e-poslovnog razvoja, bloger, predavač.
Bio je ovo povod da ugostimo Tamaru Butigan Vučaj i razgovaramo o putu od Elektrotehničkog fakulteta u Beogradu do Narodne biblioteke Srbije i moći mreže biblioteka, koje su u većini manjih sredina jedine ustanove kulture, laboratoriji za eksperimente sa digitalnim sadržajima, novom projektu „Ženske prakse u vreme pandemije", kulturi rada od kuće i o neophodnosti kontinuiranog rada na sebi.
Genadij Altšuler je tokom Drugog svetskog rata razvio TRIZ, Teoriju inventivnog rešavanja problema.
U poglavlju pod naslovom „Odbeglo oružje" autor piše o operacijama „Patriot" u Američkoj kopnenoj vojsci i greškama kompjuterskih sistema i ljudskom faktoru.
Jedan čovek iz Eriksona govorio je o razvoju Eriksona i predstavljao je ono što je Erikson ostvarivao, a pominjao je s vremena na vreme i Teslu, koji je takve neke stvari zamišljao da će se u svetu stvoriti.
Pred nama je novo izdanje Centra za proučavanje informacionih tehnologija (CEPIT) Beogradske otvorene škole pod nazivom Globalni građani.
Naši sagovornici su Nenad Golčevski i Goran Milovanović, urednici publikacije Globalni građani.
Ekskluzivnu biografiju posvećenu jednom od najvećih vizionara 21. veka Stivu Džobsu objavila je IK Laguna.
Pričali smo o životu ovog kreativnog vizionara i o njegovoj ličnosti, kompaniji Epl (Apple) i „mekintoš" računarima, kao i o ljudima koji su obeležili jednu epohu i jednu izuzetnu karijeru.
Autor knjige je svojevremeno radio kao urednik Si-En-Ena i Bi-Bi-Sija.
Njegovi saradnici iz tima koji je razvijao prvi „mek" (Mac) računar pozajmili su termin iz Zvezdanih staza i nazvali su to poljem „izobličenja stvarnosti".
Njihove razmirice su kulminirale 1985. kada je Upravni odbor, na zahtev Skalija, smenio Stiva Džobsa sa mesta generalnog direktora.
Prodao je akcije, formirao firmu Nekst (NEXT), potom i Piksar (PIXAR).
Desilo se da je grupa od nekih stotinak vernika Bugarske pravoslavne crkve pisala svojoj patrijaršiji molbu da im dostave sveštenika u virtuelnom svetu.
Fondacija i centar u Ženevi bave se uglavnom obukom međunarodnih službenika i diplomata, kompjuterskih specijalista da pregovaraju i da rade na društvenom uticaju tehnologija.
Mogu da poredim Češku, Slovačku, iz regiona Hrvatsku, Bugarsku – ne možete videti stalni kontinuirani napor u predstavljanju digitalne tehnologije.
Ja sam viši istraživač (senior researcher) na Oksfordskom internet institutu Univerziteta Oksford.
Članke objavljuje u Telegrafu, Gardijanu, Sandej tajmsu, živi u Londonu.
Izlagao ih je u galerijama od kraja 1960-ih nadalje, ali i u javnim prostorima u Zagrebu i Beogradu, gdje je 1970. postavljen na fasadi Muzeja savremene umjetnosti u sklopu 4. trijenala jugoslavenske umjetnosti.
Godine 2000. sam u Zagrebu napravio retrospektivnu izložbu ranih kompjuterskih grafika iz zbirke Muzeja suvremene umjetnosti iz Zagreba pod nazivom I’m still Alive.
Umjetnici iz Istočnog bloka su mogli dolaziti na izložbe i simpozije, a takođe i umjetnici sa Zapada.
Darko Fric (Fritz) gostovao je u emisiji „Digitalne ikone" i povodom izložbe u okviru prostora savremene i medijske umetnosti Siva zona (u avgustu 2013. godine).
Započele su ga Sanda Hančević i Valerija Jurjević iz Lumbarde na otoku Korčuli fotografiranjem smeća koje more nanese na plaže, i radionicama sa djecom koja su izrađivala kreativne objekte od tog smeća.
Izložbu je kurirala Ivana Meštrov iz Udruge „Slobodne veze", čime nastavljamo praksu gosta kustosa koji osmišljavaju projekte specifične za Korčulu i naše programske smjernice.
O knjizi Diskurs novih tehnologija sa njenim autorom dr Aleksandrom Lujem Todorovićem razgovarali smo 2019. godine.
Nakon Brisela predstavljena je u Beču, Amsterdamu i Novom Sadu.
Vi ste i profesor, producent, kustos i umetnik?
Ono u čemu smo takođe imali sreće jeste činjenica da smo bili pravi tim ‒ ja sam bio kreativac, jedan partner je bio dobar u finansijama, partnerka u biznisu, a četvrti kolega je bio producent.
Da li je ultimativno dostignuće na filmu zapravo korišćenje virtuelnih glumaca kao u filmu Arija Folmana Kongres sa Robin Rajt?
Imamo 1,2 biliona ljudi na Fejsbuku, stotine miliona ljudi na našim mrežama, na Tviteru i drugim mrežama, među kojima su i one koje koriste kineski korisnici.
Imam naloge na Tviteru, Fejsbuku, Flickeru, Jutjubu.
Gost emisije bio je i Čedomir Vasić, umetnik i profesor, ali i recenzent pomenute knjige, sa kojim smo razgovarali o medijskoj i kompjuterskoj umetnosti, virtuelnoj stvarnosti, sajber-stvaralaštvu i temama koje su bile predmet istraživanja u ovoj knjizi.
Poglavlje „Umetnost u digitalnom, digitalno u umetnosti" sadrži čitavu lepezu razgovora kroz koje sagovornici ohrabruju pojedinca u stvaralačkom poduhvatu, prenose značaj i utiske Sajma kratke elektronske forme u kojima su učestvovali umetnici iz sada pojedinačnih država nekadašnje SFRJ.
Iako je svaki razgovor prikazan u ovom poglavlju, kao i u knjizi, poseban, kao urednica izdvojila bih razgovor sa prezviterom Oliverom Subotićem, koji govori o odnosu Crkve prema fenomenima informacionih tehnologija, mas-medija i globalizacije.
Zahvaljujući emisiji sugrađani su imali prilike da čuju tada avangardne ideje o autorskim pravima u digitalnom okruženju, kao i intervju sa Danijelom Domšajt-Bergom, saradnikom Džulijana Asanža, čoveka koji je stvorio Vikiliks i koji je tek nedavno oslobođen iz dugogodišnjeg zatočeništva.
Profesor Božidar Radenković, sa Fakulteta organizacionih nauka, koji je održao ovo istorijsko predavanje, održao je nedavno u SANU svojevrstan „rimejk" ovog predavanja pod nazivom „Računarske mreže ‒ 33 godine posle".
U tadašnje vreme, računarske mreže u visokom školstvu su se izučavale samo na Vojnoj akademiji u Zagrebu iz razloga što je Vojna akademija u to vreme pratila trendove koji su bili na Zapadu, a na Zapadu je primena računarskih mreža u vojsci bila dosta razvijena.
Posle 15 minuta razgovora sa Tomovićem i kratkog telefonskog razgovora sa SAD, Tomović je pozvan da održi seriju predavanja doktorandima i postdoktorandima.
CER-10 je bio računar takvog kvaliteta koji su u to vreme pravili Francuska, Nemačka i Srbija, odnosno Jugoslavija.
Tada smo, da kažemo, imali kompjuterizovane baze podataka o građanima, pravnim licima, katastru, vojnim licima, vozačima, poreskim obveznicima, zaključcima koje je Skupština donosila.
Voja danas živi i radi u Americi, a u ekskluzivnom intervjuu za Radio Beograd 2, tokom kratkog boravka u Beogradu, govorio je o svom školovanju i radu, pronalazaštvu, časopisu Galaksija i prvom računaru, o kompjuterima nekad i sad, o nama ljudima u tehnološki sve naprednijem okruženju...
Pre svega, najpopularnija figura, figura koja svojim načinom pisanja zadovoljava čitalaštvo od domaćica srednje klase do profesora univerziteta, ili umetnika koji su aktivni na sceni ‒ Žan Bodrijar (Jean Baudrillard).
O tome kako su uz pomoć ljudi iz celog sveta, bez ijednog profesionalnog novinara u timu, pripremali vesti i postavljali ih onlajn, o danima kada su se javljali ljudi raspitujući se za svoje najbliže, koje nisu mogli da dobiju telefonom i o mnogim drugim pričama koje retko pričaju, za „Digitalne ikone" govore Goran Opačić i Vojislav Rodić, koji su u tom periodu radili u Inet-u.
Dragan Obradović iz Kosova Polja, koji je pisao „Gagijev dnevnik", bio je toliko čitan da je Korijere dela sera (Corriere della Sera) hteo da bude njihov ekskluzivac, da ga plaćaju za članke.
„Ako ste iz Evrope, kliknite ovde, ako ste iz Severne/Južne Amerike, kliknite ovde, ako ste iz Australije/Azije ovde...", što je značilo da odete na verziju sajta koja je na serverima bližim vašem regionu pa će reagovati brže.
Razgovaramo sa Goranom S. Milovanovićem, jednim od prvih potpisnika ovog pisma i istraživačem u oblasti veštačke inteligencije i nauke o podacima i Andrejem Petrovskim iz SHARE fondacije.
Muzičkim urednicima, organizatorima, tonskim snimateljima i realizatorima, kolegama iz tehnike, tonskog arhiva i mnogim drugim iz naše kuće kojima dugujem neizmernu zahvalnost za dugogodišnji zajednički rad.
I naše kolege iz Švajcarske takođe ne znaju kako da kažu privredi ili pravnim licima koji nude usluge u EU da li se u njihovom slučaju primenjuje Uredba.
Korisnik više nije profesionalni programer, stručnjak, tehnolog, inženjer.
Vi ste diplomirali rusku književnost na Harvardu, zatim ste jedno vreme bili predavač na Univerzitetu Prinston u Americi.
Iako za anketirane menadžere i direktore rad od kuće nije novina, većina od 60% navodi da nije ponudila zaposlenima aneks ugovora o radu pri prelasku na rad od kuće, 26% ispitanika je navelo da su to učinili, 14% ispitanika nije odgovorilo.
Ovo smo radili sa 360 radnika iz svih delova Srbije i sa 113 direktora koji su uglavnom iz Beograda, manjim delom iz drugih delova Srbije.
Ovde se ne govori samo o tome da ćemo možda proglasiti veštačku inteligenciju za boljeg pisca od čoveka, nego da ćemo onda doći u situaciju da moramo da ljudske čitaoce pretvaramo u mašine da bi oni mogli da proglase veštačku inteligenciju za boljeg pisca od čoveka.
Gost emisije „Digitalne ikone" bio je i Zoran Modli, novinar, radio-voditelj, pilot.
Zahvaljujući Snežaninoj inicijativi, stručnosti i upornosti, ekipa Bi-Bi-Sija (Click’s special programme from Belgrade) došla je u Beograd i snimila odličnu emisiju o tehnološkim dostignućima i inicijativama u našoj zemlji1 pod nazivom „Srpska tehnološka budućnost" („Serbia’s Tech Future").
Profesor dr Vukašin Masnikosa govorio je za Radio Beograd 2 o svom dolasku u Vinču, o vremenu iskrenog drugarstva, pameti i predanog rada.
U to vreme, kada se počelo raditi u Vinči na računarima, ja sam bio primljen, odnosno, premešten iz Instituta „Jaroslav Černi" u Institut Vinča po želji doktora Rajka Tomovića.
Maja meseca 1956. godine, prof. dr Duško Mitrović i Rajko Tomović pozvali su nas trojicu mlađih inženjera.
Portal za kulturu Jugoistočne Evrope iz Beograda dobitnik je prestižne međunarodne nagrade na Svetskom samitu za digitalne sadržaje, koji je održan u oktobru u Šri Lanki, kao deo globalne inicijative pod okriljem UN.
Jovana Jovančić je autorka emisije „Oko" RTS-a, dobitnica ovogodišnje Unicefove nagrade za najbolji TV prilog iz oblasti digitalnog nasilja nad i među decom.
Vesna (Milosavljević), Seecult je dobio važnu nagradu World Summit Award na Svetskom samitu za digitalne sadržaje i to je nešto što više nije vest jer se desilo u oktobru.
Od meni poznatih je, recimo, ruski teoretičar digitalnih medija Lev Manovič, i njegova knjiga Jezik novih medija u izdanju Centra za savremenu umetnost.
Za Radio Beograd 2 Čedomir Vasić je govorio o prvoj kompjuterskoj instalaciji kod nas, koju je izlagao u Narodnom muzeju 1994. godine, i o kompjuterskom „čišćenju" čuvene slike „Seoba Srba", o interaktivnom sajtu koji su umetnici pokrenuli za vreme bombardovanja 1999. godine, tehnologijama i kreativnosti, o umetnosti i nauci, o nama u svetu ekrana i mreža...
Kroz ta odeljenja i kroz te laboratorije sa ovom grupom naučnika ‒ Duško Mitrović, Rajko Tomović, Aleksić i Mandžić ‒ to je dobilo jednu osnovu da se brzo razvijaju kadrovi koji su kasnije mogli da pomognu i u razvoju drugih grana.
Za emisiju „Digitalne ikone" govorio je o putu iz Beograda preko Londona i Praga do Novog Zelanda, o kompjuterski generisanim efektima i radu u jednom od tehnološki najsavremenijih studija na svetu, koji ima 14 zgrada i zapošljava oko 1600 ljudi.
Nikola Marković, predsednik Društva za informatiku Srbije, organizovao je i osmislio obeležavanje jubileja, 50 godina od pojave računara CER-10 i digitalnog računarstva u Srbiji.
Dorijan Kolundžija je autor projekta „Izmeštanje", umetnik i profesor.
Ja sam u jednom trenutku pozvan da budem nacionalni selektor Srbije na Praškom kvadrijenalu, koje je promenilo ime iz Kvadrijenala scenskog dizajna u Kvadrijenale performansa i prostora, sa idejom da prošire medije i način na koji se pristupa performansu.
Opredelili ste se za model, možda nama najbliži u raznim aspektima, vezano za kontekst, najpribližniji vašim prijateljima i saradnicima iz „Public Netbase" iz Beča, koji su ujedno i autori izložbe WorldInformation.
Naravno, kad kažemo arhiva, treba imati u vidu da niko od nas nije arhivar, niti poznaje posao arhivara, ali smo to, zapravo, kolokvijalno nazivali arhivom, u smislu ‒ sav materijal i dokumentacija koja je nastajala i koja je brižno sakupljena od strane umetnika, raznih ljudi koji su dolazili iz različitih sfera ‒ sveta robotike, inženjerstva, programera, teoretičara i tako dalje.
Druga izložba, koja je uporedo sa prvom rađena 2006. bila je izložba I Love You (Aj lav ju / Volim te, ime čuvenog artificijalnog virusa), koju smo takođe prikazali u Novom Sadu i u Salonu Muzeja savremene umetnosti u Beogradu.
Tako je i izložba I Love You / Volim te bila u Muzeju savremene umetnosti u Novom Sadu i u Salonu Muzeja savremene umetnosti u Beogradu.
Zapravo, urednici ove knjige koji su ujedno kustosi i teoretičari, sproveli su istraživanje i analizu sa fokusom na koncepte savremene umetničke prakse u inkluzivnim i participativnim procesima kroz pojam „socijalne skulpture" koju je Jozef Bojs (Joseph Beuys) inicirao.
Naša zemlja se našla među pet država (SAD, SSSR, Francuska, Velika Britanija i Japan) koje su umele da projektuju i proizvedu digitalni računar kao vrhunski proizvod digitalne elektronike.
Urednici monografije su Nikola Marković i prof. dr Dragana Bečejski Vujaklija.
Vuk Ćosić je prava internet zvezda, umetnik čiji radovi u svakom trenutku „vise" negde u svetu i za koje najuticajniji svetski mediji pišu da su uticali na estetiku čuvenog filma Matriks, a čije umetničke radove publika sada može da vidi u Muzeju moderne umetnosti u Fort Vortu, u Teksasu.
E sad, taj Gardijanov članak – imali smo neku izložbu u Londonu i onda je kao novinar napisao da je, navodno, taj moj ASCII uticao na Matriks i to je meni dovoljno.
Za emisiju „Digitalne ikone", razgovarali smo i sa Dušanom Hristovićem, inženjerom računarstva i konsultantom u Institutu „Mihailo Pupin".
To su akademici Dušan Mitrović, Rajko Tomović i profesor Tihomir Aleksić.
Onda je u Solunu 1995. dogovoreno sa balkanskim kolegama na Prvom kongresu Balkanske kulturne mreže da se jedno od ujedinjavanja kultura Balkana, koje je očigledno bilo nužno, sprovodi preko digitalnih medija.
U knjizi Doba nadzornog kapitalizma autorke Šošane Zubov, profesorke na Univerzitetu Harvard, razmatraju se suštinski važna pitanja.
O njima razgovaramo sa recenzentom knjige prof. dr Daliborom Petrovićem, sociologom.
U specijalnom izdanju emisije „Digitalne ikone" snimljenom i emitovanom 2006. godine, povodom obeležavanja jubileja – 150 godina od rođenja Nikole Tesle ‒ govorio je Aleksandar Marinčić, profesor Elektrotehničkog fakulteta u Beogradu.
Dr Aleksandar Marinčić bio je akademik, profesor Elektrotehničkog fakulteta u Beogradu.
Profesore Marinčiću, Vi ste jedan od najvećih poznavalaca Nikole Tesle, autor ste i knjige Život Nikole Tesle.
Amerikanci su tada raspolagali sa tri puta manjom ljudskom silom u Evropi u odnosu na Varšavski pakt, pri čemu su trošili oko 100 milijardi više sredstava za vojni budžet nego u vreme vrhunca vojnog angažovanja u ratovima u Iraku i Avganistanu 2007. godine.
Gošća emisije je dr Biljana Dojčinović, profesorka Filološkog fakulteta u Beogradu na Katedri za opštu književnost i teoriju književnosti.
Prezviter Oliver Subotić, sveštenik Srpske pravoslavne crkve, pravi je sveštenik za 21. vek, ako tako možemo da kažemo.
Na poziv Švajcarske vlade, 2002. preselio sam se u Ženevu gde do sada vodim DIPLO fondaciju i Ženevsku internet platformu, čiji sam sada direktor.
Govorio sam o savezu SAD, Britanije, Kanade, Novog Zelanda i Australije, koji ima veoma obiman program presretanja komunikacije u svetu, bilo da su u pitanju telefonski pozivi ili internet podaci.
Bartlet je nedavno boravio u Beogradu i učestvovao na tribini o svojoj knjizi Darknet, koju je objavila IK Laguna.
Darko Fric (Fritz) je umetnik, istraživač, kustos savremene i medijske umetnosti.
Na izložbama u Neue Galerie u Gracu 2007. i ZKM-u u Karlsrueu 2008/2009. predstavio sam, kao kustos, više od 150 autora sa više od 450 radova.
Ovo je transnacionalni i interdisciplinarni projekat na kome su zajednički radili umetnici, medijski aktivisti, teoretičari, naučnici i kompjuterski stručnjaci istražujući nove tehnologije, oblike komunikacije, kao i njihove implikacije na savremeno društvo.
Kineski umetnik Son otišao je na reku Lasa na Tibetu da izvede svoj performans.
Majk Mekgi (Mike McGee) jedan je od osnivača čuvenog studija Frejmstor (Framestore).
Sandra je u svetlosnoj kutiji, sluša reditelja, ona je učenica škole glume po metodu Stanislavskog, i ona zamišlja da je u svemiru, ona nikad nije pričala sa njim, on ne zna šta se događa, i sve vreme dok je Sandra u uređaju, čovek mora stajati u uglu svetlosne kutije u slučaju nužde i pritisnuti dugme, a niko zaista ne želi da to učini, da bude osoba u uglu svetlosne kutije.
Jer ako ostavite izvedbu animatorima, oni nisu glumci već animatori; potreban vam je glumac jer su oni obučeni za svoj posao, čine greške, daju vam nešto neočekivano, a to gubite ako sve prepustite animatoru.
Reditelj i dalje režira, usmerava pokrete glumca, mi zatim programiramo kamere, postavljamo glumca u određen položaj ali glumac ima slobodu da glumi i da se izražava dok reditelj režira.
Lev Manovič je vizuelni umetnik, pisac, profesor teorije i prakse digitalnih umetnosti i jedan od najuticajnijih svetskih teoretičara digitalne kulture.
Zadužbina za slobodni softver (Free Software Foundation) je nevladino, neprofitno udruženje koje je Stolman osnovao 1985. godine sa namerom da se podrži Pokret za slobodan softver, pogotovo GNU projekat.
O ovom potonjem, govorio je profesor Dejan B. Popović (1950–2021), ali i o svom profesoru Rajku Tomoviću (1919–2001), kao i o veštačkoj inteligenciji, robotici.
Čitalac ima priliku da oseti atmosferu razgovora koji je autorka emisije vodila 2006. godine sa jednim od najvećih poznavalaca Teslinog rada, profesorom Aleksandrom Marinčićem (1933–2011), povodom 150 godina od rođenja Nikole Tesle.
Dejan B. Popović, izuzetan čovek i naučnik, govorio je o svom profesoru akademiku Rajku Tomoviću i o veštačkoj inteligenciji, robotici i jednom uzbudljivom vremenu, a kroz ovu izuzetno zanimljivu priču ‒ pričao je i o sebi.
To je najznačajnija konferencija koja je spajala vrhunske ljude iz Amerike, Rusije, Nemačke, Francuske, Japana i Švedske.
Nikola Marković je od prve emisije („Digitalne ikone") naš redovan gost, komentator i znalac koji za slušaoce Radio Beograda 2 na jednostavan način objašnjava ponekad komplikovane IT teme, stručni saradnik koji daje zanimljive predloge, pomaže oko pronalaženja kontakata i gostiju, kritikuje i hvali.
Sa nama su u studiju dr Goran S. Milovanović, jedan od prvih potpisnika ovog pisma i istraživač u oblasti veštačke inteligencije i nauke o podacima, i Andrej Petrovski iz SHARE fondacije.
Mi smo trenutno u epohi rapidnog tehnološkog razvoja i čovečanstvo i društvo treba da budu svesni toga, bez obzira na neku fundamentalnu i važnu akademsku raspravu o tome šta je veštačka inteligencija, da li je ovo što sada imamo, poput Open AI Chat GPT, Midjourney i svega ostalog što se dešava, da li je to ta veštačka inteligencija koju su sanjali kognitivni naučnici druge polovine 20. veka i danas ili nije.
Tu je s jedne strane i Bendžio (Yoshua Bengio), koji je dao fundamentalan doprinos deep learning sistemima i neuronskim mrežama, tehnologijama koje su omogućile sisteme poput Open AI GPT klase, s druge strane tu je Markus, koji kaže da od toga nema ništa, nikad neće tako napraviti pravu veštačku inteligenciju.
Sa Mirjanom Drakulić, profesorkom FON-a i Svetlanom Jovanović, asistentom na istom fakultetu, na Odseku za informacione sisteme i tehnologije, razgovaramo o elektronskim zajednicama i društvenim mrežama.
Jedan marginalni, holandsko-jevrejski barokni optičar, zanatlija, majstor koji je napisao fascinantne knjige kao što su Etika po (metodi) geometriji mišljenja ili Politički traktat.
Ja ću, pre nego što dam reč gospodinu Vladušiću, da citiram pomenuti „razgovor" između gospodina Crnobrnje i Ajnštajna, koji je objavljen u Politici, krajem januara ove godine.
Recimo, direktor Huaveja za veštačku inteligenciju, čovek koji nadgleda proizvodnju odluka i fabrika bez radnika, jer Huavej hoće da koristi veštačku inteligenciju za to, on nema vremena da piše poeziju.
Kada je srpska vojska 1913. razbila bugarsku vojsku u Drugom balkanskom ratu, jedan od vrhunskih srpskih intelektualaca, verovatno najveći srpski intelektualac tog vremena, Slobodan Jovanović, napisao je u pismu svom prijatelju:
Izložbe 10. KEF-a održavaju se istovremeno ovoga puta u Beogradu, Novom Sadu, Nišu, Banjaluci i Podgorici.
Usledili su formiranje Gradskog zavoda za informatiku, nabavka moćnijih računara IBM 360-40 i IBM 370, pokretanje baza podataka o građanima, prostoru, pravnim licima, poreskim obveznicima, matičnim knjigama, registru ulica, motornim vozilima, propisima, zaključcima Skupštine grada Beograda i dr. Kada se počinjalo, kroz AOP su obuhvatane samo pojedine radne operacije (štampanje biračkih poziva, obračun poreza i sl.), a danas se računari koriste za digitalizaciju ukupnog poslovanja i upravljanja.
Karen van der Berg (Karen van den Berg), Kara M. Džordan (Cara M. Jordan) i Filip Klajnmihel (Philipp Kleinmichel).
O tome zašto se time ne hvali na društvenim mrežama i kako je od pionira net umetnosti postao veteran net.arta, o putu od Beograda, studija arheologije i pisanja za Student do Ljubljane, o tome kakve veze imaju galebovi sa njegovom umetnošću i o još mnogo čemu, kao i uvek vrlo duhovito, jednostavno i zanimljivo priča svoju priču...
A profesor Aleksić je bio prvi rukovodilac Laboratorije za digitalnu tehniku u Vinči gde je započeto projektovanje i izrada računara CER-10, o kome ćemo reći nekoliko reči.
Kada pominjemo Projekat Rastko u Evropi, rekli ste na konferenciji za novinare da Vam je bilo veliko zadovoljstvo kada ste čuli da se u Rumuniji za zasedanje Skupštine pripremaju tako što izlaze na sajt Projekta Rastko i tamo se obaveštavaju.
Čistu digitalnu tehniku predavao je profesor Tihomir Aleksić, kasnije dugogodišnji dekan Borivoje Lazić, Veljko Milutinović i čitava plejada poznatih profesora.
Tamara Butigan Vučaj je završila Elektrotehnički fakultet u Beogradu, načelnica je Odeljenja za razvoj digitalne biblioteke i mikrofilmovanje Narodne biblioteke Srbije i članica Saveta mreže Evropeana.
Posle uspeha „meka", Džobs je na molbu članova Upravnog odbora kompanije Epl, počeo pregovore sa čovekom koji je bio komercijalni direktor Pepsi korporacije.
Usledili su proizvodi koji su obeležili vek u kome živimo – Ajpod (iPod), Ajfon (iPhone), Ajtjuns (iTunes).
Ovo je intervju sa nemačkim internet aktivistom i nekadašnjim portparolom Vikiliksa, Danijelom Domšajt-Bergom (Daniel Domscheit-Berg).
Dr Jan Braun (Jan Braun) sa Oksfordskog univerziteta takođe je govorio na Konferenciji SHARE u Domu omladine i bio naš sagovornik.
Konrad Beker (Konrad Becker), direktor Instituta za nove tehnologije iz Beča, autor je izložbe.
Njegovi digitalni umetnički projekti prikazani su na brojnim izložbama u vodećim svetskim prostorima ‒ od Centra Pompidu, preko Instituta za savremenu umetnost (Institute of Contemporary Arts) u Londonu, do Šangajskog bijenala (The Shanghai Biennale).
Ričard Stolman (Richard Stallman) je osnivač Pokreta za slobodan softver, projekta GNU i Zadužbine za slobodni softver.
Prema Vikipediji, dokazan je programer, njegova glavna dostignuća uključuju Emaks (kasnije GNU Emaks), GNU-ovu kolekciju kompajlera, te GNU-ov debager.
Za engleski prvo u Beogradu, uključujući neke sa Filološkog fakulteta, zatim Australija i Novi Zeland, i Amerika, Njujork – što je bilo jako bitno, to su sve ljudi koji su imali neke svoje poslove.
Pre više od pet godina na jednoj konferenciji predstavnici Majkrosofta su govorili upravo o tome da će razvoj veštačke inteligencije i sistema o kojima govorimo „ukinuti" određene profesije, a neke druge, posebno one profesije koje se neposredno bave ljudima, biće u manjoj opasnosti, na primer učitelji, profesori, lekari, novinari itd.
Nakon kratke i teške bolesti, u Beogradu je, u 57. godini, preminuo naš dragi kolega Aleksandar Spasić, dugogodišnji glavni i odgovorni urednik časopisa Mikro i novinar Novog magazina od njegovog osnivanja 2011. godine.
Oni su iskoristili priliku da taj događaj IT sektora – kojem su prisustvovali predstavnici 43 zemlje članice UN, kao i predstavnici Vlade, a primio nas je i predsednik države – iskoriste na neki način kao probu za Samit zemalja Komonvelta.
Razgovaramo sa Zoranom Pantelićem, umetnikom, producentom i istraživačem, osnivačem, mogu slobodno da kažem, Zorane, „Kude", jer tako, većina nas koji pratimo vaš rad iz milošte zovemo Centar za nove medije.
Nešto kasnije, tokom prve dekade 2000-ih utvrdili su se u akademskoj zajednici kao osnivači ili suosnivači, inicijatori određenih departmana i programa na različitim univerzitetima Holandije, Britanije, Švedske, Japana i Amerike.
Kustosica izložbe je bila Frančeska Nori (Franziska Nori / digitalcraft.org), sa kojom smo se povezali preko „Ars elektronike" (Ars Electronica) u Lincu.
Međutim, taj krug naučnika i umetnika raznih generacija, tada okupljenih oko lista Književna reč i preduzeća „Biljeg" – balkansko i slovensko izdavaštvo, 21. novembra 1997. godine pokrenulo je nešto što se zvalo Biblioteka srpske drame na internetu.
Pored kolega koji su završili Filološki fakultet, tu su bili i pedagog, arheolog, ekonomista, politikolog, tehnolog, biolog.
Većina operatera američkih vojnih dronova smešteni su u vojnim bazama u Nemačkoj (na primer, u velikoj bazi Ramštajn) i u SAD (u vazduhoplovnoj vojnoj bazi Lakland u Teksasu).
Vladislava Gordić Petković, književna teoretičarka i kritičarka, redovna je profesorka engleske i američke književnosti na Filozofskom fakultetu u Novom Sadu.
Osnivač i direktor Diplo fondacije, dr Jovan Kurbalija, pionir je u oblasti sajber-diplomatije i dugogodišnji istraživač interneta i drugih „digitalnih" tema.
Kurbalija je bio i član Visokog saveta za digitalnu saradnju UN, kome je predsedavala Melinda Gejts, a njegov kratak boravak u Beogradu iskoristili smo da za Radio Beograd 2 razgovaramo o digitalnoj diplomatiji, „gorućim" sajber-temama, veštačkoj inteligenciji i budućnosti interneta, ali pre svega o nama, ljudima i našem mestu u informacionom društvu.
Jugoslavija je tokom Hladnog rata bila jedna od rijetkih lokacija gdje su se ti ljudi mogu sresti, a to se odnosi i na pokret Nove tendencije od 1961. koji je 1968. uključio i digitalnu umjetnost, točnije program pod nazivom „Kompjuteri i vizualna istraživanja", kada se prikazala međunarodna digitalna umjetnost, uključujući Vladimira Bonačića i Ivana Picelja iz Hrvatske.
Među Tamarinim sagovornicima su i Đorđe Milašinović, umetnik koji je stvarao, između ostalog, Pirate sa Kariba ili Avatara, kao i Vuk Ćosić, arheolog čija je umetnost uticala na estetiku Matriksa.
„Bio sam asistent na predmetu Mehanika, a profesor Rajko Tomović me je u hodniku Elektrotehničkog fakulteta opušteno, bez ikakvog uvoda, pitao: ’Da li ti umeš i hoćeš da projektuješ ortozu?’ Nikada pre toga nisam čuo reč ortoza, ali sam mu spremno, u svom uobičajenom optimizmu, odgovorio: ’Ne znam šta je ortoza, ali hoću i umeću čim naučim šta treba da uradim’, i nastavio: ’Da li možete da mi kažete šta je ortoza?’ Odgovor koji sam dobio je bio ubedljiv: ’Ne znam, pa zato i tražim saradnika da to uradi’." (Odlomak iz teksta akademika Dejana B. Popovića)
Kada je 1857. godine Flober štampao Madam Bovari, te iste godine jedan drugi francuski pisac, Fedo, štampao je roman koji se zove Fani, koji je te godine prodat u 13 izdanja, i potpuno je u komercijalnom smislu potopio roman Madam Bovari i Gistava Flobera.
„SEEcult.org je zamišljen kao portal za kulturu Jugoistočne Evrope, a prvo što ćete primetiti je obilje sadržaja ‒ ne samo iz Beograda, već i iz manjih centara kulture, ali i iz okruženja koje donosi bliska saradnja sa srodnim sajtovima Kulturpunkt.hr i Culturenet.hr iz Hrvatske i ArtServis.org iz Slovenije.
I Vesna Opavsky, doktorantkinja Fakulteta likovnih umetnosti u Beogradu i direktorka sajta beogradskog Medija centra, pripremila je izuzetno zapaženu izložbu digitalnih grafika „Ključna reč – umetnost" u Domu omladine Beograda i predstavila rezultate istraživanja.
Umetnik, profesor emeritus Univerziteta umetnosti u Beogradu, prof. Čedomir Vasić se još 1975, školujući se na Kalifornijskom univerzitetu, upoznavao sa kompjuterskom umetnošću, u klasi prof. Džona Vitnija.
Đorđe Milašinović radi u čuvenom Weta Digital studiju Pitera Džeksona na Novom Zelandu, odnosno član je ekipe koja radi specijalne vizuelne efekte za najpoznatija filmska ostvarenja – Pirati sa Kariba, Knjiga o džungli, Avatar, Nemoguća misija i mnogi drugi.
Nataša Teofilović je autorka izložbe nazvane Izložba druga i prva, koju u Kulturnom centru Beograda možete da pogledate do 3. maja, umetnica koja je odbranila prvi doktorat u Srbiji iz digitalne umetnosti 2010. i autorka knjige Umetnost pokreta u prostoru praznine.
To je bilo moguće pre svega zahvaljujući znanju i kadrovima na Elektrotehničkom fakultetu u Beogradu, gde su 60-ih godina prošlog veka akademik Rajko Tomović i prof. dr Tihomir Aleksić predavali Digitalnu elektroniku na vrhunskom nivou kao u SAD, gde su inače bili na specijalizaciji.
Klinton bio na Kosovu, ono izdanje zbog kojeg je bio ljut na tzv. Oslobodilačku vojsku Kosova i koje je držao u rukama („Raspeto Kosovo: uništene i oskrnavljene srpske pravoslavne crkve na Kosovu i Metohiji") jeste izdanje koje je radila ekipa Projekta Rastko za potrebe Raško-prizrenske eparhije.
Autor knjige je Volter Ajzakson, generalni direktor Instituta Aspen, nekadašnji predsednik SiEn-Ena i glavni urednik časopisa Tajm.
Džejmi Bartlet (Jamie Bartlett) je istraživač, pisac, bloger i direktor Centra za analizu društvenih medija u organizaciji Demos.
U Muzeju savremene umetnosti u Beogradu održana je izložba Svet informacija, u okviru programa za nove medije koji su inicirali Brisel – evropski grad kulture, 2000. godine i Public Netbase – Institut za nove kulturne tehnologije iz Beča pod pokroviteljstvom Uneska.
DigIko named entity classes
Gošća emisije „Digitalne ikone" bila je Tanja Milovanović, urednica publikacije Bezbedno na internetu, iz koje je prethodno navedeni odlomak, i koordinatorka u Centru za proučavanje informacionih tehnologija (CEPIT) Beogradske otvorene škole (BOŠ).
Naši sagovornici su Tamara Džamonja, profesor psihologije na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, Dalibor Petrović, profesor sociologije na Saobraćajnom fakultetu Univerziteta u Beogradu i Nebojša Jokić, direktor Fondacije „Mreža za sajber-bezbednost".
Profesore Crnobrnja, štrajkovali su radnici u Holivudu i radnici zaposleni na Netfliksu upravo zbog razvoja veštačke inteligencije i mogućnosti da ostanu bez posla, imamo primere da veštačka inteligencija piše dramske tekstove.
To je bio period u prvoj dekadi novog milenijuma, kada smo u saradnji sa našom saradnicom i kustosicom iz Berlina Inke Arns (Inke Arns) realizovali izložbu Irational.org, na kojoj smo prezentovali aktivnosti grupe autora koji su bili takozvani pioniri u polju umetničke prakse imenovanom net.art (net.art).
Vladan Joler je osnivač SHARE fondacije, profesor na Akademiji umetnosti u Novom Sadu, dugogodišnji kreativni direktor Festivala Exit, čiji radovi mogu da se vide i u Muzeju moderne umetnosti u Njujorku.
Dragan Varagić je predavač, onlajn bloger, autor knjige Vodič kroz raj i pakao internet marketinga, vlasnik sajta Pretraga.rs, predavač na Fakultetu tehničkih nauka u Novom Sadu.
Sa pukovnikom dr Draganom Mladenovićem (Uprava za telekomunikacije i informatiku Generalštaba Vojske Srbije) razgovaramo povodom važnih, nedovoljno poznatih i zanimljivih tema o kojima u knjizi Vojska bez vojnika piše Pol Šar, direktor programa za državnu bezbednost u Centru za novu američku bezbednost.
Knjiga donosi niz razgovora sa stručnjacima različitih profila – nastavnicima, inženjerima, advokatima, donosiocima odluka, programerima, umetnicima, marketing stručnjacima, preduzetnicima itd. koji su svojim znanjem i iskustvom pružili dublji uvid u uticaj digitalizacije na različite sfere našeg društva.
Među prikazanim knjigama su i dela kao što su Doba nadzornog kapitalizma Šošane Zubof, kao otrežnjujući podsetnik razvoja društvenih mreža u zarobljavanju pažnje pojedinca, o kojoj govori profesor Dalibor Petrović, Vojska bez vojnika Pola Šara, o kojoj govori pukovnik Dragan Mladenović, ili biografija Stiva Džobsa.
Prvu emisiju „Digitalne ikone" otvorili smo razgovorom sa profesorom Miškom Šuvakovićem, istraživačem, teoretičarem, profesorom estetike i teorije na Fakultetu muzičke umetnosti u Beogradu i profesorom u okviru interdisciplinarnih postdiplomskih studija Univerziteta umetnosti, na Odeljenju za teoriju umetnosti i medija.
To su, pre svega, bili „V2_" iz Roterdama, „Public Netbase" iz Beča, zatim Ljudmila iz Ljubljane, „Mikro" iz Berlina, Multimedijalni institut iz Zagreba...
Gradsko stambeno preduzeće, Jugopetrol, Beogradski vodovod i kanalizacija, Robna kuća Beograd, PKB, BEKO, Zmaj, IMT, Crvena zastava, Smederevska železara i dr. Računari su se pretežno koristili za: knjigovodstvo, personalnu evidenciju, obračun plata, pa polako za sve složenije primene kao što su analize rizika, upravljanje procesima, modeli za optimizacije i sl.
Kakav je osećaj izlagati radove u istoj sobi sa najuticajnijim stvaraocima 20. i 21. veka poput Endija Vorhola (Andy Warhol) i Nam Džun Pajka (Nam June Paik), a kakav kada o tebi pišu Njujork tajms (The New York Times), Vajerd (Wired), Bi-Bi-Si?
Na ova i mnoga druga pitanja odgovaraju dr Dalibor Petrović, sociolog, profesor na Saobraćajnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, i Lazar Džamić, stručnjak za marketing, predavač, nekadašnji šef za brend planiranje u evropskoj centrali kompanije Gugl.
Imali smo priliku, upravo zbog dobrih odnosa i bliske komunikacije i saradnje, da preuzmemo tu izložbu u celosti, da je adaptiramo i proširimo sa delom eksponata i autora iz Srbije, i da je prezentujemo u Muzeju savremene umetnosti u Novom Sadu, a odmah nakon toga i u Muzeju savremene umetnosti u Beogradu, što je dodatno nama bilo važno, jer smo mnoge protagoniste, analitičare, predavače i umetnike uspeli da dovedemo i u Novi Sad i u Beograd.
CER-10 dizajnirao je prof. dr Tihomir Aleksić, a tokom četiri godine projektovala ga je i izgradila autorska ekipa: dr Tomović, Ahmet Mandžić, Vukašin Masnikosa, Petar Vrbavac, Dušan Hristović, Marić, desetak tehničara i brojno ostalo osoblje.
Snežana Ćurčić je reporterka, istraživačica i producentkinja Bi-Bi-Sijeve svetske službe na engleskom jeziku, novinar emisije „Digitalna planeta", autorka tekstova za Fajnenšel tajms (Financial Times) i onlajn literarnu platformu WritersMosaic.
O tome svedoče brojne nagrade ‒ IT Globus za najboljeg IT novinara, Plaketa „Zoran Modli" za 2023. godinu, za uticaj na razvoj IKT-a u Srbiji i posvećenost novinarskoj struci, posebno priznanje Društva informatičara Srbije za medijski doprinos promociji IKT vrednosti u Srbiji, Nagrada Unicefa Srbija za profesionalne i etičke medijske izveštaje o digitalnom nasilju nad i među decom, Nagrada „Aleksandar Saša Spasić" za najboljeg IT novinara, IT Awards, Plakete za 20 godina obrazovanja na putu digitalizacije, priznanje za inovativan i dosledan obrazovni rad na internetu itd.
Takođe, gosti iz inostranstva, vrlo značajni u svetu ubrzanog tehnološkog razvoja, poput Ričarda Stolmana, Leva Manoviča, Majka Mekgija, Jevgenija Kasperskog itd., našli su svoje mesto u knjizi Digitalne ikone 20+, kao i brojni IT stručnjaci i pojedinci koji se bave tehnologijama, pomenućemo samo neke – Nikola Marković, Voja Antonić, Vojislav Rodić, Lazar Džamić, Aleksandar Maćašev, Slobodan Marković i mnogi, mnogi drugi.
Oliver Grau (Oliver Grau), istoričar umetnosti i teoretičar medija, predavač na Univerzitetu Donau u Austriji, bio je gost Beograda i tada smo razgovarali sa profesorom Grauom u prostorijama izdavačke kuće Clio, koja je objavila njegovu knjigu Virtuelna umetnost.
Tanja Jakobi, izvršna direktorka Centra za istraživanje javnih politika, nezavisne istraživačke organizacije koja je realizovala niz istraživanja o digitalnim radnicima i njihovim pravima; Milan Šolaja, direktor vojvođanskog IKT klastera i pokretač i učesnik brojnih IKT inicijativa; Danilo Krivokapić, direktor SHARE fondacije, organizacije za zaštitu digitalnih prava iz Beograda i jedan od osnivača inicijative „hiljade kamera".
Sajmu knjiga vodio se veoma zanimljiv i uzbudljiv razgovor o veštačkoj inteligenciji i književnosti u kome su učestvovali Stanko Crnobrnja, profesor i komunikolog, Slobodan Vladušić, profesor i književnik i Žarko Čigoja, direktor i vlasnik IK Čigoja štampa.
Ta grupa umetnika je zanimljiva i iz činjenice da su kroz tehnološko povezivanje ostvarili prvu internacionalnu komunu, internet komunu, sa već poznatim imenima, Hit Baunting (Heath Bunting), Danijel Anduhar (Daniel García Andújar), Rejčel Bejker (Rachel Baker), Kejl Brendon (Kayle Brandon), Markus Valentajn (Marcus Valentine), Minerva Kvevas (Minerva Cuevas), koji su posle toga radili razne druge intervencije.
U knjizi će se, između ostalog, naći razgovori sa istraživačima, inženjerima, IT stručnjacima, kojih, nažalost, više nema ‒ kao što su Vukašin Masnikosa, učesnik u izradi prvog digitalnog računara CER10 u Srbiji; Dejan B. Popović, jedan od najbližih saradnika idejnog tvorca „Beogradske šake"; akademik Aleksandar Marinčić, autor brojnih publikacija o Nikoli Tesli.
Naši sagovornici bili su inženjer Vukašin Masnikosa, učesnik u izradi prvog računara CER-10, u teorijskim pripremama, projektovanju i ispitivanju ovog računara, autor brojnih naučnih studija u oblasti veštačke inteligencije; Nikola Marković, predsednik Društva za informatiku Srbije, organizator i inicijator proslave ovog jubileja i Dušan Hristović, inženjer računarstva i konsultant na Institutu „Mihailo Pupin", koji je takođe koautor brojnih knjiga i naučnih tekstova i publikacija iz oblasti računarstva.
Muzej savremene umetnosti u Beogradu bio je domaćin izložbe Svet informacija / World-Information.org i Konrada Bekera, u organizaciji KUDA.org iz Novog Sada, Jevgenij Kasperski i Ričard Stolman gostovali su u Domu omladine Beograda, Centar za proučavanje informacionih tehnologija (BOŠ) realizovao je prva istraživanja interneta u Srbiji, objavio više publikacija, između ostalih i knjigu Globalni građani, Centar za razvoj interneta i Slobodan Marković organizovali su prvi seminar o informacionom društvu za novinare itd.
EVENT
DEMO
PRODUCT
WORK
LOC
PERS
ORG
ROLE